58 Ahorrfiskar. 



aktige fläckar, och på bakre delen af gällocket en särdeles di- 

 stinkt och stor svartaktig fläck. 



I afseende på slcclettd uppgifva Cuvikr & Yalenciennes, att 

 dess kranium är mindre bredt än det af aborren, och att antalet 

 af ryggradens kotor är 2G. Malm iippgifver kotornas antal till 

 25, hvilken uppgift öfverensstämmer med Guntheks. 



Hafsaborren är en af våra sällsyntaste fiskar, och dess före- 

 komst i grannskapet af våra kuster kan endast betraktas såsom 

 tillfällig. Den som först iakttagit den hos oss är framl. Medic. 

 Doktor N. O. Schagerström, som å ofvan anförda ställe beskrif- 

 vit ett exemplar af 13 ^/o tums vkm. längd och P/^ skålpunds 

 (vikt. v.) vigt, hvilket den 1 Augusti 1829 blef fångadt i torsk- 

 garn nära ön Hveen i Öresund. A ofv. anf. st. omnäumas af Malm 

 5 exemplar, af hvilka ett erhållits i Bohusläns skärgård d. 8 No- 

 vember 1859, ett annat i Göta Elfs mynning vid Elfsborg d. 

 14 Juli 1873, och de andra trenne fångats vid Skagen i Okto- 

 ber och November månader åren 1867 och 1869. Enligt Med. 

 Dokt. Carl Cederström^) har ett exemplar erhållits i trakten 

 af Strömstad, och förvaras i hans enskilda samling. Således 

 hafva hittills, så vidt bekant är, endast 4 exemplar erhållits i 

 närheten af Svenska kuster. Enligt R. Collett-) hafva sedan 

 1829 fem exemplar erhållits i Christianiafjorden, några få exem- 

 plar blifvit fångade i trakten af Bergen i Norge och ett D:o i 

 trakten af Tromsö. Enligt Kröyer^) har den åtminstone ett par 

 gånger erhållits vid Danmark.*) Den tillhör egentligen Medel- 

 hafvet, der den är talrikast och uppnår oftast sina största dimen- 

 sioner. 1 mindre antal, ehuru ej sällsynt, förekommer den vid 

 vestra och norra kusterna af Frankrike och vid södra och syd- 

 vestra kusterna af England och Irland, och i ändå mindre antal vid 

 östra kusterna af England. Den söker i allmänhet icke särdeles 

 djupt vatten, utan håller sig i närheten af stränderna, och ofta 

 i grannskapet af flodmynningarne, och i synnerhet de yngre gå 

 ej sällan långt upp i floderna.^) 



1) Öfvers. af K. Vet. Ak:s Förh. 1876, M 4, pag. 64. 



2) '"Norges Fiske'"; Norska Vidensk. Selsk.-s Forh. 1874, och '"Medde- 

 lelser oin Norges Fiske i Aarene 1875 — 78'"; ibm 1879. 



3) Danmarks Fiske, Bd. 1, pag. 29. 



4) Då vid våra kuster inga andra än utbildade exemplar erhållits, kan 

 man, såsom MALM anmärker, deraf draga den slutsatsen att den hos oss är 

 en tillfällig gäst, och att den således icke fortplantar sig härstädes. 



5) Enligt Yarrell (Brit. Fishes, 3 edit. vol. Il, pag. 119) har man 



