76 Ueryxtiskar. 



I. Slägtet Beryx, G. Cuvier 1829. 



Nosen lort, och munsprinyan starkt uppstigande. Ögonen 

 mycket stora. Tänder hädc på käkarne, jjJoghcnct och gom- 

 benen. Gälhinnans strålar i allmänhet 8. Förlocket och mcllan- 

 locket tandade. 1 ryggfena., hvars främre taggstråUge af delning 

 är kort. Bukfenorna med 7 eller flere strålar. Analfenan med 

 é taggstrålar. Stjertfenan djupt klnfven, och dess öfre och 

 undre hasalstrålar äro taggstrålar. Fjällen hårda., medelmåt- 

 tiga eller stora sand baktill sträfva. 



Åtminstone 5 — 6 arter från Nordsjön, Atlantiske Oceanen, 

 Indiske Oceanen, Japans och Australiens haf äro kända. 



1. Beryx l)orealis, M. v. Duben & .1 Koeen. 



Nordiske Beryxen. 

 Den störste höjden, som är belägen vid ryggfenans början, 

 innehålles ungefär 2^1^ till 2'^,\ gånger i totallängden, och huf- 

 vudets längd innehålles ungefär P/^ ggr eller något mera i 

 kroppshöjden. Gällocket obeväpnadt, blott med en trubbig vinkel 

 baktill. Stjertfenans mjuke strålar 20. 



Rf. 44-18-19; af. 4+27—29; brf. IG; bf. I + IO; stjf. 5 

 +20+4. 



Beryx horealis, M. v. Duben & I. Koeen: Ichthyologiska Bidrag; K. Vet. 

 Akacl:s Handl. 1844, pag. 35, tab. Il, fig. 1-2. - 1846. 

 „ „ S. Nilsson: Skaud. Fauna. Fiskarne, pag. 37. — 1855. 



„ „ Robert Collett : Norges Fiske ; Norska Vidensk. Selsk:s 



Forh. 1874, Tillffigsh. — 1875. 



Anm. Sedan utom det af de ofvan nämnde författarne beskrifna 

 exemplaret af denna art ännu 2:ne andra större exemplar af den samma er- 

 hållits, och man derigenom fatt tillfälle att erfara de förändringar, som den 

 till följd af åldern och möjligen äfven till följd af könet undergår, och 

 sedan man genom Lowe ') och äfven till en del genom Barker-Webb & 

 Berthelot ^) erhållit något bättre kännedom om Beryx äeeudactylus, CuviER 

 & Valenciennes^), hvilken af desse sednare författare endast blifvit beskrifven 

 efter ett torkadt exemplar, har det visat sig; att dessa båda arter stå hvarandra 



1) Annals of Natural History etc. vol. IV, 1840, pag. 406. 



2) Histoire naturelle des Hes Canaries, T. 2, deuxieme Partie, conten. 

 la. Zoologie, pag. 13. pl 4. — 1836 — 1844. Beskrifningen är äfven här 

 gjord af Valenciennes, och liksom förra gången grundar den sig äfven här 

 endast på ett torkadt exemplar, ehuru i bättre tillstånd än det förra. Den 

 är derföre mindre tillförlitlig är den af Low^E meddelade. 



3) Hist. nat. des Poissons, T. III, pag. 222. 



