Fjärsingen. 87 



att hela båtlaster på en gång kunnat fångas. Enligt C. U. Ek- 

 ström') lär den äfven i Bohuslän på samma sätt vara periodisk, 

 emedan han uppgifvit, att den under vissa år i trakten af Tjörn 

 ■därstädes är mycket allmän. Enligt R. Collett'-^) är den vid 

 liusterna af södra Norge mindre talrik än vid Bohuslän. Utom 

 Skandinavien förekommer den vid kusterna af mellersta och 

 södra Europa, och äfven i Medelhafvet samt vid vestra kusten 

 af Afrika. 



Under den kalla årstiden håller den sig på djupet längre 

 ut i hafvet, men under den varmare (i Maj, Juni, Juli och 

 Augusti) närmar den sig kusterna, och träffas då stundom strax 

 inne vid land, men vanligen på 2 — 8 famnars djup, och i syn- 

 nerhet på sandbotten, der den stundom gräfver sig ned i sanden, 

 så att blott nosen och ögonen stå upp öfver denne. Den håller 

 sig för det mesta vid bottnen, men då den stundom fångas i 

 garn, som sättas för näbbgäddor, så utvisar detta, att den äfven går 

 högre upp i vattnet. Dess fångst vid våra kuster, der vanligen 

 blott ett och annat eller några få exemplar erhållas på en gång, 

 antyder, att den härstädes är mera enslig och icke håller sig 

 samlad i större skaror, såsom, enligt hvad ofvan blifvit anfördt, 

 stundom händer vid Lässö och i närheten af Limfjorden. Dess 

 ganska stora gap antyder, att den är en glupsk fisk, och den 

 tager med begärlighet på krok. Krustaceer och maskar m. fl. 

 å. djur utgöra väl en stor del af dess föda, men den tager äfven 

 smärre fiskar. Dess lektid inträffar enligt Keöyer i slutet af 

 Juli och början af Augusti, och den uppstiger då på grundare 

 ställen för att lägga sin rom. 



Vi hafva ofvan omnämnt den giftapparat, som står i för- 

 bindelse med eller har sitt läge vid gällockstaggen och tag- 

 garne i den l:sta ryggfenan, och det är deraf tydligt, att den 

 fruktan för fjärsingen, som fiskrarne allt sedan uråldrig tid hysa, 

 är fullt berättigad. Det har visserligen af åtskilliga blifvit på- 

 stådt, att de sår, som fjärsingen genom sting med nämnde tag- 

 gar åstadkommer, ej äro af svårare beskaffenhet, utan kunna 

 jemföras med dylika af andre taggfenige fiskar. Sedan man nu 

 dels genom Prof. F. T. ScHMmx (ani. st.) och dels redan förut 



1) Göteb. K. Vetensk. o. Vitterh. Samhäll:s Handl. ny tidsf. Haft. 

 I, pag. 36 — 1850. 



2) Norges Fiske, pag. 42. 



