Store Kungsfiskeii eller Ueren. UU 



HatVet. Ät vester sträcker dess utbredning sig till Grönland, 

 Labrador och norra delen af hafvet vid Förenta Staternas östra 

 kust ned till NewYork. Söderut gar den i Europa ned till 

 kusterna af Skottland. 



Den är en djupvattensfisk, som i alluiänliet icke håller sig 

 på mindre djup än 60 famnar, men ofta, isynnerhet äldre och 

 större exemplar, anträftas på ett djup af 150 famnar. Till följd 

 af det starka vattentrycket på det större djupet äro de i krop- 

 pen och särskildt de i simblåsan inneslutne gaserne starkt kom- 

 primerade, och detta gör att då den dragés upp från djupet och 

 kommer närmare hafsytan, utvidgar sig simblåsan hastigt och 

 skjuter matstrupen och till en del mngen för sig ut i munnen, 

 och ögonen utskjuta till en del ur ögonhålorna, och fisken skju- 

 ter upp med stark fart samt dör hastigt och blir liggande i 

 hafsytan. Vid denna företeelse säga fiskrarne, att den blir sprängd. 

 Om den derföre under sina vandringar råkar ut för någon häftig 

 till djupet sig sträckande ström eller hvirfvel, t. ex. Malström- 

 men, som drifver den upp närmare hafsytan, så blir den strax 

 uppvräkt och liggande död på hafvet. Man lär någon gång 

 utanför kusten af Nordland i Norge påträftat ett helt stim på 

 detta sätt uppvräkt. Då man stundom på samma ställe strax 

 efter hvarandra kunnat uppdraga med krok och handsnöre en 

 större mängd exemplar, och då man stundom uti sej-garn, kunnat 

 fånga på eu gång hundratals exemplar, följer häraf, att den åt- 

 minstone stundom brukar gå i stim. Den håller sig företrädes- 

 vis öfver stenig eller bergig botten. Hanarne skola vara min- 

 dre talrike än honorna. Dess stora gap och talrika tänder an- 

 tyda, att den är en så kallad roffisk. Dess föda består, enligt 

 hvad vi erfarit till stor del af kräftdjur, men derjemte af smärre 

 fiskar, och enligt Nilsson äfven af blötdjur och stråldjur. — Senare 

 iakttagelser hafva ådagalagt, att denna arten lika så väl som den föl- 

 jande föder lefvande ungar, eller är ovovivipar. Vi hafva för länge 

 sedan erhållit uppgift derom af Doktor J. Koren senior, som haft 

 tillfälle att iakttaga detta förhållande, och nyligen har K. Collett 

 lemnat en utförlig redogörelse för sin erfarenhet i detta afseende^). 

 Dess yngletid inträftar enligt honom under våren, i allmänhet 

 från medlet af April till medlet af Maj ; dock erhållas stundom 



1) Mecldelelser om Norges Fiske i Aarene 1875 — 78; Christiania Vi- 

 densk. Selsk:s Forh. 1879, N:o 1, pag. 7. 



