Lille Kungsfisken eller Lysueren. 105 



än deu 3:dje. — Bröstfenorna liafva vanligen 18, sällan 17 och 

 ändå mera sällan 19 strålar, och räcka i allmänhet längre till- 

 baka än bukfenorna, samt nå hos hanarne åtminstone ofta bak- 

 om, och hos honorna stundom till eller föga förbi, och stundom 

 icke till anus^). — BnJxfenorna hafva 1 taggstråle och 5 mjuke 

 strålar. — Stjertfcnan öfverensstämmer med den af föregående 

 art. — Sidolinien företer något starkare .böjning framtill än hos 

 föregående, och de uti den varande öppningarne äro 30 till 35. 

 I afseende på fjällbetäckningen förekomma individuella skiljak- 

 tigheter. Stundom äro de små fjällen, som äro blandade med 

 de större, talrikare och stundom färre. Fjällen äro lika dem af 

 föregående art. — Färgen är ej så ren och vacker som hos 

 föregående, och är dessutom underkastad betydliga vexlingar. 

 Oftast är den ofvan gulröd, ned åt sidorna ljusare gulrödaktig 

 och under buken hvit, med mer eller mindre märkbar rödaktig 

 anstrykning. På gällocket är en eller ett par svartaktige fläckar, 

 som äro särdeles tydlige, och merendels flere (omkring 5 — (i) 

 mer eller mindre tydlige tvärgående brunaktige eller gråbrun- 

 aktige fläckar på ryggsidan. Stundom är den gulröda färgen 

 föga märkbar, och fisken är då ofvan för det mesta gulgrönaktig 

 eller ock t. o. m. gråbrunaktig eller brunaktig, alltid med den 

 eller de svartaktige fläckarne på gällocket, och äfven då mer- 

 endels med mörkare tvärgående fläckar på ryggsidan. Rygg- 

 och bröstfenorna äfvensora stjertfenau hos den gulröda färgvarie- 

 teten köttrödaktiga, och buk- och analfenorna ljusare, hvitröd- 

 aktiga. Hos de mörka färgvarieteterna äro rygg-, bröst- och 

 stjertfenorna mörkare, brunaktiga eller brunrödaktiga. Iris är 

 upptill mörkare, nästan bronzfärgad, och nedtill gulaktig med 

 silfverglans, och med en smal messingsgul ring närmast pupillen, 

 som är mörkblå. Hos de mörka varieteterna är den något mör- 

 kare, med föga gult. 



Skelettet. Kotornas antal är 30, och deraf i bålen 12 och 

 i stjerten 18, enligt hvad vi iakttagit hos ett medelstort exem- 

 plar, och äfven enligt hvad Kköyer och Malm uppgifvit. Kröyer 

 nämner derjemte, att kotornas antal stundom endast torde vara 

 29. Kraniet har en smalare och långs midten mera urhälkad 



1) Af både Kröyer och Ekström har bröstfenornas längd blifvit upp- 

 tagen såsom utmärkande för denna art, men mellan unga exemplar af Seb. 

 mariniis och honorna af S. viviparus är i detta afseende ingen märkbar 

 skilnad. 



