108 ' Öiinptiskar. 



Scorpcena dactyloptera, De la Koche: Annales du Mus. d'hist. iiat. T. XIII,, 

 pag. 337 pl. 22. tig. 9. - 1809. 

 „ „ , Risso: Ichthyologie du Nice, pag. 186. — 1810. 



Sebastes mperialis, G. Cuvier & Valenciennes : Hist. nat. des Poiss. 

 T. IV, pag. 336. — 129. 



M. v. LiJBEN & Koren : Ichthyologiska Bidrag; K. 

 Vet. Akad:s Handl. 1844, pag. 45. — 1846. 

 „ dactylopterus, S. Nilsson: Skand. Fauna, Fiskarna, pag. 100. — 



1855. 

 „ „ A. GUNTHER: Catal. of the Acanthopter. Fislies 



etc. vol. 11. pag. 99. - 1860. . 

 „ „ R. COLLETT: Norges Fiske; Tillsegsh. til Norska 



Vidensk. Selskrs Forh. 1874, pag. 19. — 1875. 

 Vid Bergen i Norge, der den oftast erhålles, benämnes den af fisk- 

 rarne Blåkäft och äfven Skjcer-Uer eller Skjcer-Auer. 



Beshr. Denne Kungsfisk företer så väl i anseende till hnf- 

 vudets form som uti frånvaron af siniblåsa en märkbar tendens 

 till slägtet Scorpoena, till bvilket den också i början blef räk- 

 nad. De största exemplar, som vi baft tillfälle till att iakttaga 

 hafva haft en längd af ungefär 1 1/2 fot, men arten uppnår sanno- 

 likt något större dimensioner. Kroppsformen liknar i det när- 

 maste den af föregående art, utom det att hufvudet är tjockare 

 och trubbigare framtill. Hos en hane af en längd af H -/lo ^^^ 

 dec.m. innehålles den störste kroppshöjden, som är belägen öfver 

 basen af bröstfenorna, 3 -y^ gånger i totallängden, samt är be- 

 tydligt mindre än hufvudets längd. Den största tjockleken, öfver 

 förlockens '2:ne öfre taggar, innehålles ungefär 1 '•\i^ gånger i 

 kroppshöjden. Hos ett ungt exemplar af 7^, j^ tums dec.m. längd^ 

 innehålles kroppshöjden fullt 4 gånger i totallängden. Kropps- 

 höjden vid stjertfenans bas är hos det äldre exerapl, föga, och 

 hos det unga betydligt mindre än ögonhålans longitudinelle dia- 

 meter. Afståndet mellan ryggfenan och midten af stjertfenans 

 bas är mycket mindre än afståndet mellan nosens framkant och 

 bakre änden af öfverkäksbenet, samt föga större än höjden af 

 bröstfenans vertikale bas. Analöppningen hos det äldre exemp- 

 laret något framom kroppens midt, och hos det unga vid den 

 senare. Hanens genitalpapill är något, men ej betydligt mera 

 utstående än honans genitalpor. — Hufvudets längd innehålles 



analfenan stundom liar 6 mjuke strålar, och Nilsson upptager äfven detta 

 antal. Hos intet af de teraligen många exemplar, som vi haft tillfälle att 

 undersöka, hafva vi funnit sä inånge, då nemligen den siste dubble strålen 

 räknas för en. 



