Blåraunte Kungsfisken, 111 



bari är ungefär lika med bröstfenans längd, och betydligt större 

 än underkäkens, har 11 till 13 fullständige, och ofvan 5 till 6, 

 och nedan 3 till 4 ofullständige strålar. — Fjällbetächiingen 

 afviker från den af föregående arter derigenom att fjällen äro 

 något större än hos dem, derigenoiu att inga smärre fjäll före- 

 komma blandade med de större, derigenom att, med undantag 

 af stjertfenan, fjällbetäckningen endast förekommer på fenornas 

 basaldelar, och derigenom att, såsom redan blifvit anfördt, inga 

 fjäll förekomma på nosen eller underkäken. SidoJhiien har en 

 obetydlig båge öfver gällocket, och går derefter rät tills den 

 under slutet af ryggfenan företer en liten böjning nedåt. De 

 långs sidolinien varande fjällen äro till antalet 70 — 75. Fjällen 

 likna dem hos föregående arter, men de större hafva öfver 20, 

 nemligen 25 eller liera radiära fåror å deras främre del. — 

 Färgen är på de öfre delarne mera lifligt cinnoberröd än hos 

 Seh. marimis och öfverst på ryggen mörkast. Ned åt kropps- 

 sidorna ljusnar den, och buken är hvitröd. Stundom förraärkas 

 på ryggen och kroppssidorna några få (3—4) mörka mer eller 

 mindre afbrutna tvärband. Alla fenor högröda, och buk- och 

 analfenorna hafva, åtminstone stundom, en hvit ytter- och fram- 

 kant. Den inre sidan af gällocket är blåsvart, och denne färg 

 synes genom gällocket, så att detta å yttre sidan har en mer 

 eller mindre tydlig blåsvart fläck. Bakre delen af munnen och 

 svalget äro mörkt askblå eller svartblå, eller ock svartaktiga. 

 Iris guldgul. Pupillen mörkblå. Den är således en af våra allra 

 vackrast färgade fiskar. 



Skelettet. Antalet af kotorna är 26, och af dem tillhöra 

 10 bålens och 16 stjertens afdelning. Såsom af artdiagnosen 

 synes är kraniet i synnerhet utmärkt genom dess smala och djupt 

 urhålkade panna. Dennas minsta bredd öfver midten af supraor- 

 bitalkanterne innehålles ungefär 4 gånger i öfverkäksbenets längd. 

 Den långs midten gående rännan är helt smal. De 3:ne taggar, 

 som förefinnas vid bakre delen af supraorbitalkanten, sitta alla 

 innanför denne kant, och längre in på bakre delen af pannan 

 äro inga taggar, utan endast ett par afsatser å pannbenet. De 

 båda bakåt tydligen divergerande långsgående kölarne å hjessan 

 sluta hvardera baktill med 2:ne taggar, af hvilka den öfre är 

 helt liten. Ögonhålorna äro särdeles stora, och afständet mellan 

 de utstående kanterne af os ectetlmioideum och o. sphenoticmn, 

 hvilka fram- och baktill begränsa de samma, är ungefär lika 



