126 Simptiskar. 



tjock, så att hufvudet, som så väl hos denne som den följande 

 är jemförelsevis mindre än hos de andre, baktill är föga bredare 

 än kroppen, så vida gällocken och förlocken ej äro utspärrade. 

 Kroppen är baktill ej synnerligen hastigt aftagande i tjocklek. 

 Dess största höjd öfver bukfenornas bas är ungefär lika med 

 dess bredd på samma ställe, och innehålles ungefär 5', o gånger 

 i totallängden, samt IV2 D:o i hufvudets längd. — Hufvn- 

 dci, hvars längd innehålles ungef. 4— 41/2 gånger i totallängden, 

 är nedtryckt, och visar sig sådant i högre grad då gällocken 

 äro utspärrade, och det är ofvan föga kuUrikt, och under nästan 

 plant. Dess bredd öfver förlockstaggarne, då desse ej äro ut- 

 spärrade, innehålles ungefär l\,j gånger i dess längd. Hjessan 

 är något litet konkav, men denne konkavering begränsas ej på 

 sidorna af någre tydlige kölar, och hvarken ofvan de bakre or- 

 bitalkanterne eller på nacken förmärkas någre knölar, utan huf- 

 vudet är ofvan slätt. Ögonen äro till större delen rigtade uppåt. 

 Pannans minsta bredd är större än hälften af ögats vertikale 

 diameter, och hos äldre föga mindre än denne diameter. Af- 

 ståndet mellan ögat och nosspetsen innehålles ungef. .3 1/2 ggi' i 

 hufvudets längd, samt är betydligt större än ögonhålans longi- 

 tudinelle diameter. Nosen är bred och nedtryckt, och båda kä- 

 karne räcka nästan lika långt fram. Bakre änden af öfverkäks- 

 benet är under ögats framkant. — Förlocket är i bakre kanten 

 väpnadt med 2:ne taggar, af hvilka den öfre är störst (något 

 kortare än ögats vertikale diameter) samt starkt tillspetsad och 

 böjd uppåt och bakåt. Den nedanför denne vai-ande taggen är 

 helt kort och dold af huden samt rigtad rätt ut. Nedom denne 

 och temligen nära intill den är en knöl, såsom antydning till 

 en .3:dje tagg. — GällocJict, som är triangulärt, har sitt bakre 

 hörn spetsigt utdraget uti en ganska styf spets ^), som väl hos 

 äldre ej är synnerligen skarp, men dock svårligen kan frånkännas 

 egenskapen af tagg. — UnderJocld har vid sin främre intill 

 mellanlocket stötande ände en stark framåt rigtad tagg. — Gäl- 

 hinnans strålar äro 6, af hvilka den innerste är helt liten, och 

 båda gälhinnorna äro skilda från hvarandra genom ett mellan- 

 rum, som ej är mycket mindre än afständet mellan båda bröst- 



1) Uti Skaud. Fauna uppgifves, att gällocket slutar i en afrundad 

 vinkel, som ej är hård. Då den vid denne vinkel befiutlige spets eller tagg 

 är dold i huden, förmoda vi, att nämnde uppgift har sin orsak deruti, att 

 huden icke blifvit aftagen. 



