180 Simpliskar. 



Samma förhållande äi' det i Norge, der den enligt K. Collkt') 

 icke blifvit anträftad. 



])en är egentligen en färskvattensfisk, men enligt hvad of- 

 van blifvit anfördt förekommer den äfven i liafvet på sådana 

 ställen, der vattnet är föga salt. Den söker vanligen klart vat- 

 ten ocli stenig botten och håller sig på ringa djup (1 — 3 fots)^ 

 samt brukar dölja sig under stenarne, der den långa stunder 

 håller sig stilla, men hvarifrån den med pilens hastighet rusar 

 undan, för att söka tillflykt under en annan sten, då den blir 

 oroad. Den häller sig spridd och enslig och förekommer icke i 

 stim. Under det att den är dold i sina gömslen lurar den på 

 rof, hvilka utgöras af fiskyngel, insekter, smärre kräftdjur^ 

 blötdjur och maskar. Enligt Malmgren lägger den sin rom ti- 

 digt under våren, i Mars eller April, och i Finland redan före 

 islossningen, och G. C. Cederström uppger 2), att den hos oss 

 leker äfven i Maj. Enligt C. J. Sundevall ^) läggas äggen i 

 klumpar, som fästas vid stenar i närheten af stranden. Äldre 

 författare, och bland dem äfven Linné, uppgifva, att den till- 

 reder ett slags bo eller fördjupning i bottnen, hvari äggen läg- 

 gas, och att hanen håller vakt vid boet, samt med raseri söker 

 bortdrifva ^de fiskar, som närma sig boet. Denna uppgift har 

 emellertid af en del senare författare, och bland dem vår C. 

 U. Ekström, blifvit betviflad. Dock har den på senare tiden 

 blifvit bekräftad af Heckel & Kner (anf. st. pag. 30), som der 

 om säga: "Erfarne fiskare vid Traun påstå i afseende på detta 

 följande: Vid lektiden beger sig en hane in i en håla mellan 

 stenarne, och om då en annan vill taga den i besittning, så 

 uppstår strid, och man langar då ofta stensimpor, som hålla 

 sin motståndares hufvud i gapet utan att kunna sluka honom- 

 Om då en hona kommer och blir emottagen, så afsätter hon 

 rommen, och beger sig derefter bort; men hanen företräder nu 

 moderns ställe, och beskyddar rommen under en tid af 4 till 

 5 veckor, utan att aflägsna sig för annat ändamål än för att 

 söka föda. Under hela denna tid visar han sig lika så uthållig 

 som modig, och biter i de störar eller käppar, med hvilka man 

 vill jaga honom bort, samt viker endast undan i högsta nödftdl» 



1) Norges Fiske, pag. 24. 



2) Fiskodling och Sveriges Fiskerier, pag. 231. 



3) Stockh:s Läns K. Hush. Sällsk:s Handl. 6 haft., 1855, pag. 179. 



