Bergsimpan. 131 



och låter dervid oftast t. o. m. slå sig till döds". — I ekono- 

 miskt hänseende har stensimpan ej någon annan betydelse än 

 den af agn för fångst af andra större fiskar, men den skall en- 

 ligt C. J. Sundevall vara det bästa af allt metesagn vid aborrmete. 



2, Cottus poecilopus, Heckel. 



Bergsimpan ^). 

 Hufvudct hildadt på samma sätt, som hos föregående. 

 FörlocJcet i hahre Ixunten med 2:ne taggar och 1 knöl, och den 

 öfre taggen knappt böjd. SidoUmen idan taggar. Bukfenorna 

 med 5 strfdar, och rächande hos de någorlunda utvuxne till 

 amis, och deras innerste stråle har ej hälften af hukfenans 

 längd, och de är o försedda med mörke fläckar , som bilda tvär- 

 band. Pannans d. v. s. pannbenets minsta bredd har ej mera 

 än hälften af ögats vertikale diameter.. Bröstfenorna äro snedt 

 ovala, och hoplagda äro de trubbigt tillspetsade. Sidolinien 

 räcker ej .till stjertfenans bas. 



1 rf. 8—9; 2 rf. 17-18; af. 13; brf. U; bf. 1-f 4; stjf. O^). 

 Cottus poecihpus, Heckel : Annal. des Wiener Museums, Th. II, pag. 145, 

 Taf. 8, fig. 1 & 2. — 1836. 

 „ „ C. J. Sundevall: Öfvers. af K. Vet. Akad.-s Förh. 1851, 



pag. 185. — 1852. 

 „ „ S. Nilsson: Skandin. Fauna, 4:de del.. Fiskarne, pag. 



67. — 1855. 

 „ „ Heckel &■ Kner: Die Slisswasserfische der Östreich. Mo- 



narchie, pag. 31, tig. 11. — 1858. 

 „ „ A. Gunthkr: Catal. of the Acantli. Fish, in the Coll. of 



Brit. Mus., vol. II, pag. 157. — 1860. 

 „ „ R. COLLETT: Norges Fiske; Tillsegsh. til Christ. Vid. 



Selsk:s Forh. 1874, pag. 24 — 1875. 

 „ „ Idem: Meddelelser om Norges Fiske i Aarene 1875 — 



1878; Christ. Vid. Selsk:s Forh. 1879, N:o 1, pag. 12. 



- 1879. 

 P. Olsson uppgifver^), att den vid Storsjön i Jemtland benämnes 

 Stengers, Lakegers och Lakatrubb, och någon anuan Svensk benämning är 

 oss icke bekant. 



1) Vi hafva under våra föreläsningar för åtskilliga är sedan gifvit 

 den detta namn, derföre att den i Ungern och Galicien enligt Heckel och 

 KneE) förekommer i bergstrakter, och derföre att den äfven hos oss synes, 

 företrädesvis hålla sig i dylika trakter. 



2) Häraf äro 7 till 8 tvågrenige. 



3) Bidr. t. känned. om Jeratlands fauna; Öfvers. af K. Vet. Akad:s. 

 Förh. 1876, N:o 3, pag. 129. 



