136 SimpHskar. 



Acanthocottus scorpius, J. Richardson: Yarrells Hist. of Brit. Fishes- 

 3r:d edit., vol. II, pag. 54. — 1859. 

 „ groenlandicu^, Idem: ibin, pag. 66. 

 Cottus scorpius, 1 



„ groenlandicusÅ A. Gunther: Catal. of the Acautliopter. Fislies in 

 „ labradoricus, j the coU, of the Brit. Mus., vol. II, pag. 159, 161 & 



163. - 1860. 

 „ scorpius, A. J. Malmgren: Krit. Öfvers. af Finl:s Fiskfauna, pag. 



6. - 1863. 

 „ „ IdeM: Om Spetsbergens Fiskfauna; Öfvers. af K. Vet. 



Ak:s Förh. 1864, pag. 495. — 1865. 

 ,, „ R. Collett: Norges Fiske, etc. pag. 24. — 1875. 



„ „ var. groenlandicn , Chr. Lutken: Forelöb. Meddelelser om 



nordiske Ulkeflske ; Vidensk. Meddelelser fra den naturhist, 

 Foren. i Kjöbenh. 1876, pag. 16. — 1876-1877. 

 „ „ A. W. Malm: Göteborgs och Bohusläns Fauna, pag. 388. 



„ „ R. Collett : Fiske fra Nordhavs Expeditionens sidste Togt 



Sommeren 1878; Cliristiania Vidensk. Selsk:s Forh. 1878, 

 N:o 14, pag. 15. — 1879. 

 Dess vanligaste namn vid vår vestra kust är Ulk eller Ulke. Enligt 

 Malm kallas hanen i Bohuslän Krusulke och honan Ulke, och stnndom 

 Tare-ulke, förmodligen derföre att den förekommer bland tång eller tare. 

 Enligt C. U. Ekström kallas den i skärgården utanför Södermaidand Horn- 

 skalle, Rötsinipa, Skrabh, Skinnskrahha, Skälri/ta, och hanen Vildkråk- 

 simpa. Enligt C, J. Sundevall kallas den i Stockholms läns skärgärd Skrahha. 

 Uti Roslagens skärgård hafva vi hört den benämnas Skallknekt och Skralb, 

 och vid Hudiksvall lär enligt meddelande hanen kallas Broksimpa. Vi 

 känna icke något särskildt Norskt namn för denna art. Vid Haugesund hafva 

 vi hört den gemensamt med Cottus hubalis benämnas Marulk och vid Ber- 

 gen Pelekunt. 



Bcshr. Vid Skandinaviens vestra kuster, och i synnerhet 

 i den högre norden, ernår denne fisk temligen betydliga dimen- 

 sioner, och honan erhålles derstädes ej sällan af 11 — ll^/ot^^^^'^ 

 dec. m. längd, och enligt Lutken och Malmgren har den någon 

 gång t. 0. m. en längd af 12 — 13 tum D:o. Hanarne äro 

 mycket mindre, vanligen ej mera än 6 — 10 tum långe, men här 

 varande Universitets zool. museum eger en hane från norra 

 Grönland af II tums dec. m. längd. Till följd deraf att hufvudet 

 är mycket stort och tjockt har den en klumpig, oproportionerlig 

 och ful kroppsform, och detta i högre grad än förhållandet är 

 med de båda ofvan beskrifna arterna. Kroppen är baktill ha- 

 stigt afsmalnande. Största kroppshöjden, som, dä buken ej är 

 är utspänd, är belägen vid l:sta ryggfenans början eller buk- 

 fenornas bas, innehålles stundom något mera än 5, och stundom 



