Rötsiinpau. 139 



Analfenan, som börjar temligen långt bakom anus, och slutar 

 något framom slutet af 2:dra ryggfenan, samt är lägre än 

 denna, har 11 till 13 ledade men icke grenige strålar. — JBröst- 

 Jenorna, som äro stora samt snedt rundadt ovala, och som räcka 

 till eller nära anus, hafva 1 6 till 1 7 strålar, af hvilka de nedre 

 äro tjockare och kortare samt räckande något längre utom fen- 

 hinnan, och alla äro ledade, men icke klufne. — Bul-fenorna, 

 som hafva sitt fäste något litet bakom fästet för bröstfenorna, 

 och som äro kortare än dessa, och som hos honan icke och hos 

 hanen stundom räcka till anus, hafva 1 taggstråle och 3:ne le- 

 dade men icke grenige strålar, af hvilka den l:ste är nära för- 

 enad med taggstrålen, och den 3:dje är föga kortare än den 

 2:dre, som är längst. — Stjerffenan är tvär med afrundade 

 hörn, och har 9 fullständige och tvågrenige, samt dessutom of- 

 vau 5 och nedan 4 ofullständige strålar. Dess längd är något 

 större än afståndet mellan nosspetsen och bakre kanten af ögon- 

 hålan. — Anus är hos honan belägen ungefär vid midten af 

 totallängden, och hos hanen något framom denne midt. — Hudtn 

 har på öfre sidan af hufvudet flere eller färre små vårtlika mjuka 

 ojemnheter, och på sidorna af kroppen så väl ofvan som nedan- 

 för sidolinien flere eller färre små skråflige eller taggige ben- 

 knölar. — Sidolinien, som börjar ofvan basen af supraclavicu- 

 larbenets tagg, företer en föga eller icke märkbar sänkning un- 

 der början af "J-.dra ryggfenan, och en något tydligare sådan un- 

 der slutet af samma fena. Den går betydligt närmare intill 

 kanten af ryggen än intill den af buken. Den har omkring 

 40 porer, och dessutom förefinnas af dylika porer en parallel rad 

 ofvan och en D:o under den samme. — Färgen är vexlande 

 efter kön och ålder och äfven individuelt samt i någon män 

 efter lokalerne. Ofvan är den mer eller mindre mörkt olivbrun 

 eller ock svartbrunaktig. Nedåt kropssidorna ljusnar denne 

 färg och blir fläckig eller marmorerad af gulhvitt eller gråhvitt, 

 och stundom, i synnerhet hos unga exemplar, förmärkas på bakre 

 delen af kroppen några få dylikt färgade ljusa tvärband. Buk- 

 sidan är gulhvit eller hvitaktig. Uti lekdrägten är den hos 

 hanen högröd med kopparglans, samt derjemte med silfverhvita 

 rundade fläckar, som äfven sträcka sig upp på sidorna af buken, 

 och hos honan guldgul med marmorering af hvitaktiga fläckar 

 (C. U. Ekström). Hanen har i allmänhet något högre och skarpare 

 begränsade färger. Fenorna hafva grahvite eller gulhvite och 



