Siiupaii. 145 



Eedaii af Linné anfötes den Svenska benämningen Hornsimpa, och 

 denna är återupptagen i "Skandinaviens Fiskar" samt i '"Skandinavisk Fa- 

 una", men enligt hvad vi erfarit i Roslagens skärgärd och enligt hvad som 

 uppgifves af 0. J. Sundevall ') kallas den i nämnde skärgård och i den 

 utanför Stockholm varande i allmänhet endast Simpa. 



Beskr. Den stiger till en längd af 8 till 10 tum dec. m. 

 ocli ernår således väl så betydlig storlek som den, till hvilken 

 föregående art hinner i Östersjön och Bottniska Viken, men den 

 blir icke så stor som den är i den högre norden. Hanarne äro 

 föga mindre än honorna, men tyckas vara mindre talrike än de. 

 — Kroppsformen är till följd af hnfvudets storlek klumpig och 

 oproportionerlig, liksom hos föregående art, och hufvudet har en 

 något mera nedtryckt och baktill väl så bred form, som hos 

 den. Dess bakre kroppsafdelning, som är starkt afsmalnande, 

 är mera trindlagd än hos föregående, och således icke hoptryckt. 

 Största kroppshöjden, som, då buken ej är utspänd, är belägen 

 öfver bukfenornas bas, innehålles något mera än 6 gånger i to- 

 tallängden. Största bredden, öfver gällocken, då dessa ej äro 

 utspärrade, innehålles ungefär 4 till 4-/3 gånger i totallängden. 

 Afståndet mellan den '2:dra ryggfenan och midten af stjertfe- 

 nans bas är hos honan ungefär lika med afståndet mellan nos- 

 spetsen och midten af ögat, och hos hanen något större, d. v. 

 s. ungefär lika med afståndet mellan nosspetsen och bakre kan- 

 ten af ögonhålan. — Hufvudcts bredd, som är ungefär lika med 

 kroppens bredd öfver skuldergördeln, innehålles IV3 till 1^2 

 gånger i dess längd. Denne innehålles 3 '/g till 31/2 gån- 

 ger i totallängden. Hufvudet är ofvan föga kullrigt, och hjes- 

 san och i:)annan äro nästan plana. Dess öfre sida är för öf- 

 rigt karakteriserad genom de fyra mer eller mindre höge och 

 på toppen skråflige eller taggige knölar, hvarmed den är för- 

 sedd. Af desse knölar har det bakersta eller det på nacken 

 varande paret sin plats på hjessbenen, och det främsta paret är 

 beläget på pannbenen, ofvan och intill de bakre orbitalkanterne. 

 Mellan de främre och bakre knölarne äro inga reguliere kölar, 

 men pannbenen äro der langsåt konvexa och ofta försedda med 

 afbrutne och mer eller mindre ojemne och stundom skråflige 

 eller taggige uppstående kanter. Till sin storlek äfvensom till 

 sin form äro i fråga varande knölar mycket vexlande, och detta 



1) Stockholms Läns K. Hushålln. Sällsk:s Handl.. 6;te haft. 1855, 

 pag. 80. 



LiUjeborg, Fiskarae. 10 



