146 Simptiskar. 



utan aiVeeiide på kön eller ålder, med undantag deraf, att myc- 

 ket små individer ha dem föga utbildade. I allmänhet äi- det 

 Irämsta paret mest utbildadt, och stundom äro desse hos me- 

 delstora exemplar så starkt utbildade, att de fått utseendet af 

 sferiske gulaktige ruggige svampar, som nästan beröra hvaran- 

 dre. Det bakersta parets knölar äro någon gång rudimentära. 

 Supraorbitalkanterne äro föga uppstående och pannan dem emel- 

 lan nästan plan. Dennas minsta bredd är hos honan ungefär 

 lika med och hos hanen väl så stor som ögats vertikale diame- 

 ter. Utanför och bakom de bakre hjessknölarne och ofvan gäl- 

 springorna finnas ofta en eller ett par mindre uppstående rug- 

 gige knölar, som hafva sitt läge på posttemporal- och supra- 

 clavicularbenen. Nosens längd eller afståndet mellan ögonhå- 

 lan och nosspetsen är större än ögonhålans longitudinelle dia- 

 meter. Öfverkäken når något litet längre fram än den undre. 

 Öfverkäksbenet räcker obetydligt bakom bakre orbitalkanten. 

 De å förlocket, infraorbitalbenen och underkäken befintlige store 

 groparne äro tydligast på infraorbitalbenen. Det 3 :dje af dessa ben 

 har för öfrigt ungefär samma form som hos föregående art, och 

 är starkt fästadt vid förlocket. Hvartdera os nasale har en 

 skarp och stundom i spetsen inskuren tagg. Gapet är stort, 

 liksom hos föregående, och dess bredd är ungefår lika med hälf- 

 ten af hufvudets längd. Ögats longitudinelle diameter inne- 

 hålles ungefär 5 gånger i hufvudets längd. — FörlocJcet har i 

 bakre och undre kanterne -1 taggar, af hvilka den nederste all- 

 tid och stundom äfven den nästintill varande är dold i huden, 

 och den öfverste, som är rigtad uppåt och bakåt, är längst, men 

 dock icke räckande till bakre kanten af underlocket eller till 

 spetsen af gällockstaggen. Ofta äro de båda öfverste af desse taggar 

 i öpetsen grenige. — Gällocket är beväpnadt med en stark tagg, 

 som dock icke räcker till kanten af det här mjuka underlocJcei. 

 Detta har nedtill i bakre kanten en större och ofta äfven en mindre 

 tagg, hvilka stundom i spetsen äro delade. — MtUanlocJict, som är 

 litet och smalt, slutar baktill uti en mer eller mindre lång tagg, 

 som med sin spets ligger nära intill den nederste taggen å under- 

 locket. — GäJlmmans strålar äro till antalet vexlande mellan 5 

 och 7, dock vanligen 6. Båda gälhinnorna äro förenade under 

 gälnäset, och l)ilda der en gemensam fri kant. — Tänderna 

 äro lika dem hos föregående, men det transversella fältet på 

 främre änden af plogbenet är i främre kanten afrundadt. — l:sta 



