14(S yiuiptiskar. 



ojemulieter, som de, livilka förekmnnia hos föregående art, nieii 

 bakom hufvudet är kroppens Imd försedd med månge flere och 

 större sträfve eller taggige benknölar än hos den. Desse l)en- 

 knölar bilda i allmänhet en längsgäende rad å hvardera sidan 

 af ryggen, och hos hanarne, bemärkes stundom under hvardera 

 af dessa rader ännu en sådan. På den bakre kroppsafdelningen 

 eller stjerten förefinnas både ofvan och under sidolinien dess- 

 utom en mängd andre dylike benknölar, hvilka dock icke bilda 

 några reguliera rader. — Sidolinien, som ligger närmare rygg- 

 an buksidan, slutar mer eller mindre långt framom stjertfenans 

 bas, och stundom t. o. m. under slutet af 2:dra ryggfenan. Den 

 är för det mesta rät, men då den slutar nära stjertfenan, före- 

 ter den vanligen en liten sänkning under midten af afståndet 

 mellan 2:dra ryggfenan och stjertfenan. Den har 85 — 40 kon- 

 vexa och i främre och bakre ändarne inskurna benskifvor, men 

 saknar helt och hållet taggbeväpning, ehuru de nämnda ben- 

 skifvornas bakre kanter göra motstånd, dä man bakifrån stryker 

 långsåt den samma. Äfven hos denne förefinnas, åtminstone vid 

 främre delen, små porer ofvan och under sidolinien förutom 

 de, som egentligen tillhöra den senare, men de tyckas vara min- 

 dre reguliera än hos föregående arten. — Färgen är i allmän- 

 het dunklare och ej så lysande, som den stundom är hos före- 

 gående art. Öfre delen af hufvudet och ryggen äro mörkt grå- 

 bruna eller ock stundom svartaktigt olivbruna, och buken hos 

 honan hvit och hos hanen ljust gulbrunaktig med någon mes- 

 singsglans. Undre sidan af hufvudet och stjertafdelningen är 

 merendels något mörkare, gråhvitaktig. Kyggens mörke färg 

 öfvergår sä småningom på kroppssidorna i undre sidans Ijuse 

 D:o. Rygg- bröst- och stjertfenorna, som äro mer eller mindre 

 mörkt svartbrunaktiga eller svartgraaktiga, förete stundom lju- 

 sare grägulaktiga fläckar, som bilda afbrutna mer eller mindre 

 tydliga tvärband. Stundom är färgen på ryggen ljusare, oliv- 

 brunaktig, och då synas stundom flera (stundom 6 — 7) i syn- 

 nerhet på stjertafdelningen tydliga mörkare tvärband. Hanen 

 har på bröstfenorna, dels närmare deras bas och dels vid dei-as 

 spets, ovale hvite fläckar, samt ofta några mer eller mindre tyd- 

 lige svartaktige och hvite sådane på bukfenorna. Hos honan 

 liafva dessa bukens hvite färg, men äro stundom skuggade af 

 svartgrått på fenhinnan. Analfenan är vid basen hvitaktig, och 

 emot yttre kanten mer eller mindre mörkt svartgråaktig eller 



