150 Sitiiptiskar. 



derkcistade betydliga vexlingar, äio de af det främre paret i all- 

 mänhet icke större än de af det bakre D:o, utan tvärtom ofta 

 mindre, och båda paren äro ej utbredda vid toppen, ehuru der 

 merendels mer eller mindre taggiga. Ögonens längddiameter 

 innehälles endast ungefär 4 gånger i hufvudets längd. Pannan 

 är mera konkav, och dess minsta bredd är mindre än ögats ver- 

 tikale diameter. Benknölarne i huden äro något mindre utbil- 

 dade än hos den typiske formen, och förekomma endast i ringa 

 mån på nedre delen af stjertafdelningens sidor. Könen förete 

 samma skiljaktigheter som hos den typiske formen, men äfven 

 hanens bukfenor sluta ett godt stycke framom anus, och honans 

 bröstfenor förete å yttre sidan ringa sträfhet, och å '2:dra till 

 5:te strålen endast å deras midt. Skiluaden i storlek mellan 

 hanen och honan tyckes vara något större'). 



Skelettet: Kotornas antal hafva vi funnit vara 40, och der- 

 af 18 -tillhörande bålens afdelning. — Kraniet har hjessan kon- 

 kav, ocli hvartdera pannbenet har vid sin främre ände en stor 

 grop, som ej är betäckt af benets öfre lamell, och som sträcker 

 sig tillbaka ungefär midt för ögonhålan. De '2:ne främsta o. 

 in/taorbitaJia äro tillsammans långsträckta och nästan jemnbreda, 

 samt hafva å yttre sidan 5 stora gropar. Det bakre utskottet 

 å det 8:dje o. infraorhitale har å yttre sidan en långsgaende 

 rafflad rygg. Förlocket, hvars öfre del med den nedre bildar 

 en nästjjin rät vinkel, har å yttre sidan <> gropar, och underkä- 

 kens hvardera sidohalfva hai- a undre sidan 3:ne stora sådana. 

 Supraclavicularbeuets tagg är kort, och vanligen flerspetsig. 



Hornsimpan är talrik i hela Bottniska Yiken från dess 

 nordligaste delar"-) till Ålands Haf, och derifrån förekommer 

 den vidare i norre delarue af Östersjön åtminstone till Gotland. 

 De exemplar, som en och annan gång hafva erhållits i sydlige 

 delen af Östersjön, kunna betraktas såsom förirrade och komna 

 utom deras egentliga område. Idothea entonwn utgör den för- 

 nämste delen af dess föda, och dess geografiska utl)redning sy- 

 nes sammanfalla med den samma för detta kräftdjur. Vid ve- 



1) Vi hänvisa för öfiigt till den utförliga frauK^tiiUning af skiljaktig- 

 heterna mellan Vettenis och Östersjöns hoinsimpdr, som leumats af S. Lo- 

 VKN i Öfvers af K. Vet. AkacLs Förh. 1862. pag. 463. 



2 ' H WiDEGREN (Om Fiskfaunan och Fiskerierna i Norrbottens Län ; 

 K. Landtbr. Akad:s Handl. 1861) har uppgifvit, att den förekommer i skär- 

 garden utanför Luleå. 



