Halfulkeu. 163 



spår till benknölar eller granulationer. — Sidollnien är tydlig 

 och har sällan flere än 18 porer, — Den l:sta ryggfenmiy som 

 hos de äldre är ungefär lika hög som hufvudet är långt, men 

 hos de yngre är låg, har 7 till 8 taggstrålar. — Den "iidra 

 ryggfenan, som vid basen icke genom något mellanrum är skild 

 från den l:sta, och som är högre än denna, samt med spetsarne 

 af sine längste bakre strålar blott med en half orbitaldiameters 

 längd är skild från stjertfenans bas, har Ti till 14 mjuke strå- 

 lar. — Anal fenan, som börjar omedelbart bakom anus, och som 

 har ungefär samma höjd och längd som 2:dra ryggtenan, har 

 1 1 strålar. — Bröstfenorna, som äro bredt afrundade, och räcka 

 tillbaka bakom anus, hafva 18 till 21 strålar. — BuJcfenorna äro 

 jemförelsevis långa, och räcka nästan till anus, och hafva 1 tagg- 

 stråle och 3 mjuke strålar. — Stjertfenan har 10 till 11 ledade och 

 mot spetsen tvågrenige strålar, samt dessutom å hvardera sidan 3 — 

 4 oledade strålar. — Färgen är hvitaktig med 3:ne gråbruna tvär- 

 bandöfver kroppssidorna. Det mellersta af dessa, som utgår från 

 basen af den 2:dra ryggfenan, är bredast, och har bredden un- 

 gefär lika med ögonhålans diameter. Dessa band förete inuti 

 Ijuse fläckar af bottenfärgen. Stundom är färgen mörkare samt 

 mera markej'ad, och marmorerad af brunt. Fenorna äro hvita 

 med otydliga gråbruna tvärband, och dessa äro bildade af mörke 

 fläckar på fenstrålarne, liksom hos simporna. Analfenan är 

 nästan utan mörkare tvärband'). 



Den har enligt Collett erhållits åtskilliga gånger i Norge: 

 utanför Vardö, i Porsangerf jorden i Finmarken, vid Tromsö samt 

 i Trondhjemsfjorden. Dessutom har den erhållits i hafvet mel- 

 lan Norge och Spetsbergen, vid Novaja Semlja och vid Grön- 

 lands vestra kust. Den är en djupvattensfisk, och har tagits i 

 i så kallad "trawl" på 148 — 223 famnars djup, samt i magen 

 hos hälleflundra och torsk, hvilka ofta gå på betydligt djup. 

 Enligt Collett inträffar dess lek troligtvis i Juli och Augusti. 

 Samme författare har i magen hos den funnit maskar och blötdjur. 



VI. Slägtet Icelus, H. Kköyer. 1844. 



(Naturhist. Tidskr. 2:den Rsekke, Bd. 1, pag. 261. — 1844—1845). 



Kroppsformen liknar i det närmaste den, som är vanlig 



inom den senare afdelningen af slägtet Cottus. Kroppen är 



bakom hufvudet något hopAryckt, och har långs hvardera sidan 



1) Denna beskrifning är grundad på de af Collett och Lutken lem- 

 nade beskrifningarne. 



