Knorrhaueii. 173 



Trigla giirnardus, R. Collett: Norges Fiske etc, pag. 37. — 1875. 

 „ „ A. W. Malm: Göteborgs och Bohusläns Fauna. pag. 



405. — 1877. 

 „ nigripes, idem: ibni, pag. 403 



„ gurnardus. R. Collett: Meddelelser om Norges Fiske i Aarene 1875 

 - 78; Christ. Vidensk. Selskrs Forh. 1879, N:o 1, pag. 

 15. — 1879. 



Dess vanliga benämning i Bohuslän är Knöt, och vid Skånska kusten 

 af Öresund Knorrhane, på grund af det egendomliga ljud, som den låter 

 höra då den uppdrages ur vattnet. Enligt S. NiLSSON kallas den i Sverige 

 äfven Gnoding och i Norge Gnorr samt Ouskarryt. Malm uppgifver dess- 

 utom äfven den Svenska benämngen Halhös från Bohuslän. 



Anm. Då enligt den ofvan stående synonymien Linné uti både X:de 

 och XII:te upplagorna af Systema Naturae gifvit denna art så väl namnet 

 Trigla Gurnardus som det af Trigla Hirundo. men uti Fauna Svecica en- 

 dast det sist nämnda, och detta således, särskildt med afseende på det der- 

 städes förekommande citatet af hans Vestgöta resa, utan tvifvel har den 

 säkraste tillämpningen, synes deraf följa, att arten egentligen borde heta 

 Trigla hirundo, LiNNÉ. Författarne hafva emellertid på grund af Blochs 

 auktoritet och möjligen af pietet för denna gifvit den namnet Trigla gur- 

 nardus och i öfverensstämmelse med Bloch gifvit namnet Trigla hirundo 

 åt en annan art. Då detta bruket blifvit allmänt antaget, vilja äfven vi 

 följa det samma, ehuru vi icke kunnat undertrycka denna anmärkning 



Bcskr. Längden stiger till 13 — 14 dec. tum eller 390 — 

 420 millim. Kroppsformen är långsträckt och jemnt afsmal- 

 nande bakåt, och kroppen är temligen smal vid stjertfenans bas, 

 ehuru den derstädes är lika bred som hög. Största kroppshöj- 

 den, öfver bukfenornas bas eller vid början af l:sta lyggfenan, 

 innehålles 5 — (> gånger i totallängden, och största tjockleken är 

 ungefär lika med '^i^ af höjden. Kroppen är till följd af ryg- 

 gens och sidoliniens beskaffenhet något litet kantig. Ryggen 

 har en långsgående fåra, i hvilken ryggfenorna sitta, och som 

 på sidorna är begränsad af en rad benknölar, som hos de äldre 

 äro krenulerade eller skarpt knottrige. En liknande men grun- 

 dare fåra förefinnes äfven långs undre sidan af stjertafdelningen, 

 och i den har analfenau sitt läge, men den är ej på sidorna 

 begränsad af några benknölar. — Hufvudet, hvars längd till 

 spetsen af gällockstaggen innehålles ungefär S-/^ — 3^/4 gånger i 

 totallängden, är af en nästan pyramidlik och baktill fyrkantig form. 

 Hjessan och kinderna, d. v. s. bakre delen af hufvudets sidor äro 

 plattade. Des öfre profilkontur är från ögonen till den urnupne 

 eller urbugtade nosspetsen jemnt stupande och föga konkav, och 



