174 Öimptiskiir. 



denne del af hufvndet (nosen) är åt sidorna kullrig. Hos unga. 

 exemplar är denne proiilkonturens stupning starkare och något 

 mera konkav. Ofvan och på sidorna är hufvudet helt och hållet 

 betäckt af en hård och för det mesta radiärt skroflig benbekläd- 

 nad. Pannan mellan ögonen är grundt konkav, och hos honan 

 ungefär lika bred som, och hos hanen något bredare än ögats 

 vertikale diameter. Hos de yngre är den något djupare konkav 

 samt smalare än ögats vertikale diameter. Ögats longitudinelle 

 diameter är ungefär lika med V2 ^^ nosens längd. Bakom hvart- 

 dera ögat är å sidan af hjessan en bugtig och skroflig kant, 

 som baktill slutar vid den bakåt riktade skarpe spetsen af post- 

 orbitalbenet. Ofvan den främre orbitalkanten äro 2 — 3 skarpe 

 taggar å ectethmoidbenet. Det främsta infraorbitalbenet har 

 framtill vid nosspetsen några korta taggar. Ofverkäken, som i 

 spetsen är urnupen, räcker något framom den undre, och den 

 är å yttre sidan till en del täckt af de stora infraorbitalbenen. 

 Dessa bilda ett pansar på hufvudets sidor. Det 2:dra af dem 

 har blifvit utträngdt från orbita af det 3:dje, och har fått sin 

 plats under dettas nedre kant, men både det, det 3:dje och det 

 bakersta äro baktill starkt fastade vid förlocket, och den kant, 

 hvarmed det 3:dje är fästadt, är särdeles bred. Af näsborrarne 

 är den bakre störst och utgöres af en sned springa, och den har 

 hos hanen sitt läge ungefär midt emellan orbita och nosspetsen, 

 och hos honan något närmare den förra. Näsbenen hafva samma 

 radiärt ruggiga yta som de andra betäckande benen. Öfver- 

 käksbenet räcker tillbaka under främre orbitalkanten. — För- 

 locket, som å yttre sidan är radiärt ruggigt, har i sitt nedre bakre 

 hörn ett par större taggar, nedanför desse en afrundad bugt och 

 nedom denne en konvex kant, som är väpnad med dels gröfre 

 och dels mindre, taggar eller tänder. — Det å yttre sidan ra- 

 diärt knottriga gällocket är subtriangulärt och har 2:ne store 

 taggar, af hvilka den ene, som är särdeles lång och spetsig, 

 har sitt läge i dess bakre hörn, och den andre, som är något 

 mindre, är belägen i öfre kanten. Det är starkt fästadt vid för- 

 locket och företer föga rörlighet. — Underlocket och mcllan- 

 locket äro små och obetydliga ben, som sitta fastade, det senare 

 innanför det förra, dels till det nedre hörnet af gällocket och 

 dels till det nedre bakre hörnet af förlocket. — Gälhinnans 

 strålar äro 7, sittande i 2:ne grupper, af hvilka den främste 

 innehåller 3me. Båda gälhinnorna äro skilda. — Tänderna äro 



