Rödkiioteii. 181 



deu delar sig i '2:i\e grenar. — l:sta ri/(/f/fcna)i har 8 — i) (hos 

 de äldre vanligen det r-enare antalet) taggstrålar, af hvilka den 

 'i:dre är längst. Den l:ste strålen är framtill knottrig. — "Jidra 

 ryyyfenan, som är dubbelt längre än den l:sta, har 18 strålar, 

 som alla äro mjuke. — Änalfenan, som börjar något bakom 

 början af 2:dra ryggtenan, men slutar under slutet af den, har 

 K) — 17 mjuke strålar, vanligen det förra antalet. Den siste strålen 

 både i denna och föregående fena är dubbel. — Bröstfenorna 

 äro stora och nå tillbaka till början af änalfenan, och litet 

 längre tillbaka än bukfenorna. De hafva ungefär samme form' 

 som hos foregående art samt 10 — 11 genom fenhinna förenade 

 och 8:ue frie appendikuläre strålar, och af de förre äro -ttde till 

 7:de 'l:\vd gånger tvåklufne, och i^:dra, 3:dje, 8:de, i):de och 10:de 

 1 gång tvåklufne. — Bul-fenorna, som nå tillbaka till anus, 

 hafva 1 taggstråle och 5 mjuke strålar. — Stjertfenan, som 

 baktill är utringad till ' , af dess längd, har 11 fullständige 

 strålar. — Ämis är belägen under ii:dra ryggfenans 2:dre stråle. 

 — Färgen är ofvan och på sidorna mer eller mindre ljust röd 

 eller rosenröd. 



Denne lisk är en af våra sällsyntaste, och den är sannolikt 

 blott tillfälligt förekommande i hafvet utanför våra vestra kuster. 

 Så vidt med säkerhet kändt är'), har blott ett exemplar af den 

 erhållits i Sverige, nemligen det af Malm å anf. st. beskrifna, 

 hvilket fångades den 8:dje Juni 1869 strax utanlor Strömstad i 

 Bohuslän, och hvilket förvaras i Göteborgs naturhistoriska mu- 

 seum. Enligt R. CoLLKTT har samma år ett exemplar fångats 

 i Christianiatjorden, och förvaras i Christiania Universitets zoolo- 

 giska museum, och det lär vara det enda, som erhållits vid Norge. 

 Enligt CuviER & Valenciennes och Yarrell samt Dekay är den 

 allmän vid Englands och Frankrikes Atlantiska kuster samt äf- 

 ven vid Hollands, och ingår i Medelhafvet åtminstone ända till 

 Malta, samt går i Atlantiske Oceanen söderut till Madeira och 

 vesterut till Norra Amerikas östra kust, der den erhållits i 

 hafvet utanför New York. Enligt Yarrell inträflfar dess lek vid 

 England i Maj eller Juni. Det läte, som denna arten gifver 

 ifrån sig, lär hafva någon likhet med gökens galande, och detta 

 •lär hafva gifvit anledning till artnamnet euculus. 



1) Då Retzius upptagit den i sin Fauna, ehuru ilen icke var upp- 

 tagen af Linné uti hans Fauna Svecica, ser det ut, som om Retzius, dä 

 han säger om dess förekomst '"Habitat in mari occidentali'', hade fått känne- 

 dora om något bevis på dess förekomst i hafvet vid vår vestra kust. 



