200 Hafsgösfiskar. 



Sciaena oquila, CuviER & Valenciennes ; Hist. nat. des Poiss. T. V, pag-. 



28, pl. 100. - 1830. 

 „ „ 8. Nilsson: Skandin. Fauna, 4;de delen, Fiskania, tillägg, 



pag. 756. - 1855 

 „ „ W. Yakrell: History of Brit. Fishes, 3:rd edit., vol. 11^ 



pag. 104. — 1859. 

 „ „ A. GtTNTHEE: Catal. of the Acanthopt. Fishes etc. vol. 11^ 



pag. 291. — 1860. 



Beskr. Den är en af vare störste benfiskar, och dess längd 

 stiger enligt Cuvier & Valenciennes till 6 fot i), och de flesta 

 af de exemplar, som erhållas, understiga icke 3 fots längd. Till 

 den allmänna kroppsformen liknar den bland vare fiskar mest 

 gösen, hvadan det af Nilsson åt den samme gifna Svenska nam- 

 net hafsgös synes oss särdeles lämpligt. Den har en temligen 

 långsträckt och hoptryckt kroppsform. Kroppens största höjd,, 

 vid midten af l:sta ryggfenan, innehålles mellan 4 och 5 gån- 

 ger i totallängden, och längden af hufvudet innehålles 4 till 

 4^/2 ggr i nämnda längd. Den är ganska tjock, ehuru ej fullt 

 så tjock, som gösen. Sedd från sidan, har den ryggen framtill 

 temligen kullrig, och från nacken bildar hufvudets öfre profil- 

 kontur en nästan rät framåt mot nosspetsen sluttande linia. 

 Nosen är trubbig, och båda käkarne skjuta ungefär lika långt 

 fram. Munspringan är ej synnerligen lång, och gapet följakt- 

 ligen medelmåttigt, och öfverkäksbenet går tillbaka midt under 

 ögat. Afståndet mellan ögat och nosspetsen är 2 till 2'/2 ggr 

 större än ögats diameter och denne utgör ungefär '/g af huf- 

 vudets längd. Pannans minsta bredd lika med 2me ögondia- 

 metrar. Infraorbitalbenen äro af vanlig storlek och betäcka kin- 

 derna endast i ringa mån upptill under ögonen. — FörlocTiet 

 är hos yngre i bakre kanten tandadt, men hos äldre förefinnas 

 derstädes endast svaga spår till tänder. — Gällocket har bak- 

 till 2:ne mer eller mindre trubbige spetsar. — På mellankäks- 

 benen är der vid deras yttre kant en rad något större spetsiga 

 och syllika tänder, och innanför dem en karda af mycket fina 

 sådana, och utanför de större tänderna i underkäken finnes en 

 rad af mindre sådana. — SidoUnien går i början närmare rygg- 

 kanten och är der parallel med dennes böjning, men sänker sig 



1) V. Thompson (Natural History of Ireland, vol. IV, pag. 90) om- 

 nämner ett vid Irland erhållet exemplar, som var 6 fot 4 tum Eng. m. 

 Jångt. 



