204 Mullustiskar. 



Mnlliis Sunnuletus, H. Kröyer: Danmarks Fiske, Bd. I, pag. 72. — 1838. 

 „ „ S. Nilsson: Skand. Fauna. 4:de del. Fiskarna, lista 



haft., pag. 47. — 1852. 

 dubim, A. V. Malm: Öfvers. af K. Vet. Akad:s Förli. 1852, 



pag. 224, tab. III, fig. I. - 1853. 

 „ sunnuletus, A. Guxthkr: Catalogue of the Acantho])t. Fislies in 



the Brit. Mus, Vol. I, pag. 401. - 1859. 

 „ „ R. COLLETT: Norges Fiske, pag. 17, — 1875. 



„ „ A. W. Malm: Göteborgs och Bohusläns Fauna, pag.- 



382. — 1877. 



BcsTir. Hos oss har man, sä vidt vi hafva oss bekant,, 

 icke erhållit något exemplar, som öfverstigit en längd af S) tum 

 dec. m. Vid kusterna af Frankrike erhållas stundom enligt 

 CuviER & Valenciennes sådaua som äro rj',2 tum dec. m. långa. 

 Hos ett i närheten af Landskrona fängadt exemplar af 8 V' 2 tums 

 dec. m. längd innehålles största kroppshöjden, "vid slutet af l:sta 

 ryggfenan, 5 gånger i totallängden. Störste tjockleken, vid 

 bröstfenornas fäste, innehålles något mera än l'/2 ggi' i kropps- 

 höjden. Kroppen är således långsträckt, men temligen tjock. 

 Uiifviidets längd innehålles nära 4^/2 ggi" i totallängden, och dess 

 höjd utgör ungefär ^4 ^f ^^^^ längd. Pannans minsta bredd 

 mellan ögonen är något större än ögonhålans longitudinelle dia- 

 meter, och denne innehålles nära 'J:ne gånger i af ståndet mellan 

 ögonhålan och nosspetsen. Hufvudet är ofvan och på sidorna 

 slätt och utan kammar, taggar eller knölar. Pannan och i syn- 

 nerhet nosens öfre sida äro kullriga, och hufvudets öfre profil- 

 kontur bildar en båge, som från ögonen till nosspetsen sänker 

 sig mycket starkt nedåt. Hos unga exemplar är pannan plan. 

 Nosspetsen är afrundad, och öfver käken sträcker sig något litet 

 längre fram än den undre. Hufvudets undre profilkontur är 

 nästan rät, endast något litet uppstigande framtill. Munspringau 

 slutar ett stycke framom den främre orbitalvinkelu, och gapet 

 är temligen litet. Den hud, som betäcker öfverkäksbenet. bil- 

 dar vid dettas bakre ände en fri afrundad flik, hvars l)akre kant 

 är ungefär under ögonhålans främre hörn. Ögonen, som hafva 

 sitt läge högt uppe, äro af medelmåttig storlek, och deras dia- 

 meter innehålles 4 ggr i hufvudets längd. Gällocken äro tunna, 

 med hinnartade obeväpnade frie kanter. Gällockets bakre kant 

 bildar nedtill en trubbig vinkel. Förlocket är rätvinkligt, med 

 afrundad vinkel. Det främsta infraorbitalbenet är stort, af en 

 elliptisk form och med hudartade och släte kanter, samt be- 



