206 Mullustiskiir. 



spetsen mjuk. — Stjcrtfenan, som är skild trän '2:{lni rygg- 

 fenan genom ett afstånd, som är något litet mindre än det 

 mellan nosspetsen och bakre kanten af gällocket, och som är 

 klufven ungefär till midten, med tillspetsade flikar, har 15 full- 

 ständige- strålar, af hvilka den ytterste så väl upptill som ned- 

 till icke är grenig, och dessutom några få (3 — 4) ofullständige 

 å hvardera sidan. Dess längd är ungefar lika med längden af 

 hufvudet. — Fjällen äro i allmänhet stora, tunna och lätt af- 

 tallande, men äro tydligen bildade såsom ctenoidfjäll. De största, 

 på sidorna af kroppen, hafva den bakre frie kanten afrundad, 

 och å yttre sidan innanför den samme är ett smalt fält med 

 fine och korte taggar. Den i huden instuc"kne basaldelen har 

 tvär kant och (5 — 10 radiära fåror, som vid kanten bilda grunda 

 inskärningar eller bugter. Fjällbetäckningen sträcker sig ett 

 stycke ut på stjertfenan. SidoUnien, som går parallell med 

 ryggkanten och närmare intill den än intill bukkanten, har 

 omkring 40 fjäll. — Färden är på ryggen och kroppssidorna 

 mönjeröd med 3 till 4 långsgående gulaktiga band. Undre 

 kroppssidan är hvit med svag rosenröd anstrykning. Fenstrå- 

 larne äro röda, med undantag af de innerste i bukfenorna och 

 de bakerste i analfenan, som äro gulaktige. Hinnan i ryggfe- 

 norna är gulaktig, den gula färgen stundom bildande sneda 

 band. Stundom ha dessa fenor bruna band, och enligt Collett 

 har man i Norge iakttagit i den l:sta ryggfenan en stor upp- 

 till och nedtill af hvit färg begränsad brunsvart fläck, och ne- 

 danför denne ett gulbrunt tvärband. Iris blekt guldfärgad. 



De unga exemplaren utmärka sig genom nästan ingen eller * 

 ock en svag stupning af nosens öfre profilkontur. Hos mycket 

 unga, enligt iakttagelse af A. V. Malm (anf. st. tab. III, fig. 

 1) å en 53 mill. lång unge, är stupningen nästan ingen, eller 

 ej större än den hos andre fiskar vanlige, så att hufvudets öfre 

 och undre profilkonturer framåt konvergera nästan lika mycket. 

 Hos ett ungt exemplar från Medelhafvet af 5^/i„ tums dec. m. 

 längd bildar hufvudets öfre profilkontur en jemnt stupande båge, 

 hvars stupning framför ögonen knappt är starkare än den ofvan- 

 för dem. Pannan är plan, med spår till konkavering i midten, 

 men supraorbitalkanterne äro ej uppstående. Mellankäksbenen 

 sakna hvarje spår till tänder. Pannans minsta bredd är lika 

 med ögonhålans longitudinelle diameter. Kroppens största höjd 

 innehålles knappt 4\,2 ggr i totallängden, Hufvudets längd 



