20b Mullusliskar. 



af denne fisk hos oss erhållits, och att den således inom Sveriges 

 och Norges fauna är att betrakta såsom en stor sällsynthet. 

 Uti Skandinavisk Fauna uppgifves, att den hos oss vanligtvis 

 blifvit fångad bland sill i September månad. Enligt H. KkOyer 

 (anf. st.) förekommer den lika sällan i närheten af Danmarks 

 kuster som vid våra. Den är egentligen en mera sydlig fisk, 

 som har sitt rätta hem i Medelhafvet, ehuru den stundom fö]"e- 

 kommer temligen talrik vid de Atlantiska kusterna af Frank- 

 rike och p]ngland. 



Den lille munöppningen och de svagt utvecklade tänderna 

 antyda, att denne fisk ej är någon roffisk, och i dess mage har 

 man endast funnit lemniugar af smärre kräftdjur. Enligt Cuvier 

 & Valenciennes leker den i Maj eller Juni, och då skola de gula 

 banden långs kroppssidorna vara högre färgade. Enligt Yarkell 

 (Brit. Fish.) leker den under våren, och ungarne äro 5 tum 

 Eng. m. langa i slutet af Oktober. 



Dess kött är särdeles välsmakande, men den andra syd- 

 europeiska arten, MuUus barbatus, anses enligt Cuvier & Va- 

 lenciennes för att vara läckrare än denna. De voro båda kända 

 redan för Grekerne såsom läckerheter, och benämndes af dem 

 iQCyXri, men Komarne, som gåfvo den namnet Mullus, uppskat- 

 tade deras läckerhet vida högre, och ansågo dem såsom de för- 

 nämste af alla fiskar, samt utbetalde stundom för dem stora 

 summor (6000 — 10000 sestertier eller 750 — 1400 kronor för 

 stycket) under den tid, då det epikureiska lefnadssättet hos dem 

 hade nått sin höjd. Man sökte förhöja njutningen af deras läc- 

 kerhet genom att först betrakta det vackra färgspel, som de dö- 

 ende fiskarne utvecklade innan de kokades, och for detta ändamål 

 hade man dem lefvande uti glaskärl vid borden, der gästerne åto. 

 Ti hänvisa för öfrigt till den utförliga redogörelse härför, som 

 Cuvier & Valenciennes lemnat '), och till hvad derom sedermera 

 blifvit anfördt i Skandinavisk Fauna. Färgspelet är en följd af 

 de i huden varande chromatopliorernes sammandragning. När- 

 varande tids fiskare vinna detta ändamål, eller förhöjningen af 

 den röda färgskiftningen, derigenom att de fjälla fiskarne strax 

 de blifvit fångade '•^), hvarigenom en fortfarande sammandragning 

 af chromatophorerna åstadkommes. 



1) Hist. nat. des Poissons, T. III, pag. 423-431. 



2) A Gunther: Introduction to the Study of Fishes, pag. 404 -405. 



