216 Hafsrudetiskar. 



således af en temligen hög och hoptryckt ki-oppsform, dock i 

 mindre grad än den af föregående slägte. Ryggen är hoptryckt 

 och bildar en temligen skarp köl bakom nacken. — Hnfvudct, 

 livars längd är något mindre än kroppshöjden och innehålles 

 ungef. 4: ggr i totallängden, är af medelmåttig storlek, samt 

 har nosen kort och särdeles trubbig. Dess öfre profilkontur är 

 rät ocli jemnt stupande från nacken till öfver den främre orbi- 

 talkanten, men der framom, d. v. s. öfver nosen, är samme kon- 

 tur kullrig. Pannan är något kullrig, men icke hög, och af- 

 ståndet mellan midten af dess profilkontur och supraorhitalkan- 

 ten innehålles ungef. 4 ggr i ögats vertikale diameter. Nacken, 

 kinderna och gällocken, med undantag af förlocket, äro fjäll- 

 betäckta. Munnen är liten, och munspringan, som är något 

 uppstigande, räcker på långt när ej under ögats framkant. Öf- 

 verkäken räcker, då munnen är sluten, något litet framom den 

 undre, och öfverkäksbenets bakre ände ligger föga framom 

 främre orbitalkanten. De båda främsta infraorbitalbenen äro 

 breda och höga, men det bakre, som baktill slutar tvärt, är 

 betydligt lägre än det främre, ehuru det har mera än '/o '^f 

 dettas höjd. I den undre kanten är en nästan omärklig urbugt- 

 ning å det 2:dra infraorbitalbenet,ofvan öfverkäksbenets ände. Ögo- 

 nen äro stora och deras longitudinelle diameter, som är lika med 

 nosens längd, innehålles 3 '/j ggr i hufvudets längd. Deras 

 vertikale diameter är ungefär lika med pannans minsta bredd 

 dem emellan. Gällocket är kort och högt, och i förening med 

 underlocket nästan halfmånformigt. Det har i bakre kanten 

 2:ne trubbige vinklar. Förlockets nedre bakre hörn är afrun- 

 dadt, och förlocket har; då det är torkadt, en radiär skulptur. 

 — Tänderna, som endast förekomma på mellankäksbenen och 

 underkäken, äro små. På de förra benen förekommer framtill 

 en karda af spetsiga, inåt böjda tänder, af hvilka de i den yt- 

 tersta raden, och i synnerhet de främsta, äro störst. Baktill 

 blifva de yttersta spetsiga tänderna på detta ben helt små, och 

 bakom dem på den bakre delen af benet äro de åter något 

 större, men trubbiga, och innanför dem äro irreguliera rader 

 af något större och trubbigare krosständer. På underkäken fö- 

 refinnes framtill äfvenledes en karda af spetsiga tänder, och 

 äfven af dessa äro de i den yttersta raden framtill längre och 

 spetsigare. De smärre tänder, som framtill sitta innanför dem,, 

 fortsättas bakåt och bilda här den yttersta raden, samt äro till 



