238 SUigtet Orcynus. 



Englands och Irlands kuster, är det möjligt att den, liksom en del andra 

 sydliga fiskarter, någon gång kan förirra sig till vår nord, och derföre 

 hafva vi ansett oss böra fästa uppmärksamheten på den samma Talrikast 

 förekommer den i Medelhafvet samt utanför Spaniens, Portugals och Frank- 

 rikes Atlantiska kuster, och den är i norre delen af Atlantiske Oceanen 

 vida utbredd, emedan den äfven förefinnes talrik utanför Norra Amerikas 

 östra kust i trakten af New York. — Enligt COUCH är den icke så väl- 

 smakande som den vanlige makrilen, och enligt samme författare visar den 

 sig utanför Cornwall i England under sommaren och hösten. Eisso upp- 

 gifver, att den uppträder i Medelhafvet i trakten af Nizza i Maj och 

 November. 



II. Slägtet Orcynus, G. Cuvier. 1829. 



(Régne Animal, nouv. edition, Tome II, pag. 198. — 1829. — Theod. 

 GiLL: Proceed. of the Acad. of Natural Sciences of Philadelphia 1862, 

 N:os III & IV, pag. 125).') 



Kroppen spolformig och mer eller mindre tjock-), starkt 

 afsmalnande emot stjertfenan och något hoptryckt, samt å främre 

 delen bakom hnfvudet täckt af ett pansar af större och för 

 öfrigt bakom detta af små fjäll. l:sta ryggfenan stöter intill 

 eller nära intill den 2:dra D:o. Bakom den senare och 

 bakom analfenan äro 6 till 10 småfenor. Bröstfenorna sitta 

 något lägre än ögonen och ungefär lika långt från rygg- som 

 från bukkanten, eller ock något närmare den senare. Små 

 (stimdom något gröfre) tänder förefnnas på käkarjie och på gom- 

 benen och stundom äfven på plogbenet. A hvardera sidan fö- 

 rejinnes framom stjcrtfcnans bas 1 större köl. Gälhinnans 

 strålar 7. Simblåsan, då den förefinnes, enkel, men stundom 

 saknad. Appendices pyloricm tnycket talrika och stundom greniga. 



Vid begränsningen af detta slägte hafva vi i öfverensstäm- 

 melse ined hvad redan ofvan blifvit anfördt företrädesvis tagit 

 hänsyn till beskaftenheten af kroppens fjällbetäckuing och till 

 förhållandet mellan de 2:ne ryggfenorna, men deremot icke ta- 

 git i betraktande munnens tandbeväpning, emedan denne enligt 

 Steindachneks och LuTKENS iakttagelser stundom visat sig hos 

 desse fiskar vexlande inom en och samma art, och följaktligen 



1) Namnet har här genom felskrifning blifvit Orycnus i stället för 

 Orcynus. Detta namn är härledt från det grekiska ÖQxvvoi. 



2) Kroppsformen liknar mycket den af makrilen, men är i allmänhet 

 något mindre långsträckt. 



