Tonfisken. 249 



mellankäksbeuen, är ej utbredd, och då öfverkäken pä fisken 

 baktill är utbredd, härrör detta deraf att der på yttre sidan af 

 öfverkäksbenets bakre ände sitter fästadt ett annat bredare he}! 

 (os jt(galc), för hvars fäste öfverkäksbenet här är något ojemnt. 

 rörlocket är bredt halfmånformigt, med bakre, öfre och undre 

 kanterne tunne. Gällocket eller locket är nästan rhomboidiskt. 

 — ' Byggraden: Kotornas antal hos det här i fråga varande 

 exemplaret är 30, men den l:sta är ofullständig och saknar 

 kropp. Af CuviKR & Valenciennes och af Gunthek uppgifvas de 

 äfven vara 39. Af dessa äro enligt Gunther de 16 första bål- 

 ("abdominal-") kotor'), ehuru de 7 bakersta af dem liafva slu- 

 ten hsemalbåge, som dock är något olik (försedd med kortare 

 hsemaltagg) den på de följande stjertkotorna. Den l:sta kotan 

 är särdeles egendomlig. Liksom atlas hos de högre ryggrads- 

 djuren har den ingen kropp, utan består blott af neuralbåge^ 

 som undertill är tillsluten af en nedtill kort och trubbig spets, 

 som nedskjuter i en fördjupning å öfre delen af basioccipital- 

 benet. Denne neuralbåge har ett par främre zygapophyser, som 

 artikulera med ett par mindre ledutskott på o. exoccipitalia på 

 sidorna af joramen magmmi. På nackbenet förefinnas 2:ne par 

 zygapophyser, af hvilka det nedre paret tillhör basioccipitalbe- 

 net. Det nedre större paret af dem artikulerar med den 2:dra 

 kotans prszygapophyser. Den l:sta kotan har inga egentliga 

 bakre zygapophyser, emedan dess neuralbåges baki-e del till hela 

 sin utsträckning är försedd med ledyta, för artikulationeu med 

 en liknande ledyta på främre delen af neurapophyserne på den 

 2:dra kotan. Den första kotans neuraltagg är ungefär lika hög 

 som den på den 2:dra kotan, men smalare, och dess bakre kant 

 passar in i en ränna eller fals på främre kanten af den senare. 

 En sådan byggnad af basioccipi talbenet och af l:sta kotan halva 

 vi icke iakttagit hos någon annan fisk, men vi kunna dock icke 

 förmoda, att den för tonfisken är alldeles egendomlig. Utan 

 tvifvel kan den äfven till någon del bero på en individuel 

 egenhet hos det här i fråga varande, exemplaret. Bevis för att 

 denna byggnad ej är egen för Orcymis tkijnmis hafva vi fun- 

 nit hos C. B. Bruhl uti hans arbete med titel: "Osteologisches 

 aus dem Pariser Pflanzengarten", Wien 1856, hvarest han å 

 sidorna 2 & 3 beskrifver och på tabellen I, fig. 1 — 7 och 9 &. 



1) CuviER & Valenciennes räkna 18 bålkotor. 



