252 Släg:tet Oroymis. 



vertikala ändskifva bereda ett bredare fäste för stjertfenan. Först 

 på 10:de kotan har hsemal bågen blifvit fullständig derigenom 

 att parapophyserue vid spetsen sammansmält med hvarandra, 

 men hsemaltaggen är här kort och bred. På alla de följande 

 kotorna, med undantag af den sista, äro hsemalbågarne slutne, 

 och alla äro af vanlig form. På 23:dje till och med 30:de 

 kotorna äro hsemapophyserne vid basen genomborrade af små 

 foramina wferiora. Från och med den ll:te tilltaga ha^mal- 

 taggarne i längd till och med den 18:de, som är den längste 

 af alla, och har en längd af iJ tum dec.m. Derefter aftaga de 

 i längd bakat, men äro ännu af betydlig längd på 20:de till 

 och med den 23:dje, och på dessa samt på den 19:de äro de 

 längre än neuraltaggarne på samma kotor, men på de följande 

 liafva de ungefär samma längd som de. 2:dra kotan har neu- 

 raltaggen 3 tum lång och 1 7io '^- ^^i"6<i vid basen, och dess 

 kroppar 1 -/lo t. lång och 2 t. bred. De längsta stjertkotorna 

 ha kroppen 2 7io ^- lång. På 32:dra till och med 35:te kotorna 

 förete hsemaltaggarne samma förhållande som neuraltaggarne, 

 och samma kotor ha å sidorna en utstående köl, som är störst 

 på 33:dje och 34:de, och som bär de der varande hudkölarne 

 på sidorna af fiskens stjert framom stjertfenans bas. Den sista 

 stjertkotan slutar med en fullt symmetrisk, subtriangulär skifva, 

 som är 3 7,„ t. hög och 2 7in t. lång och i bakre kanten nå- 

 got konvex, och som har från midten uppåt och nedåt gående 

 symmetriske ryggar, såsom antydningar till sammansmälte 

 neural- och ha3malbågar '). 



En simblåsa, något så när liknande den, som blifvit be- 

 skrifven af A. W. Malm (anf^ st.), hafva äfven vi iakttagit. 

 Den af honom uppgifne öppningen på den samma är utan tvif- 

 vel att betrakta såsom uppkommen derigenom att den der haft 

 ett fäste, och att dess vägg på detta ställe vid aflossaudet blif- 

 vit sönderskuren eller ofullständig. 



Denne store och präktige fisk, som redan långt före vår 

 tideräkning var känd i Orienten och utgjorde föremål för in- 

 drägtiga fisken derstädes, förekommer eller åtminssone erhålles 

 sällan vid våra Svenska kuster, och, ehuru den oftare fångas 

 vid kusterna af Norge, i synnerhet de vestra, och t. o. m. der 



1) Då, ty vän-, det skelett, som ofvaii blifvit beskrifvet, är ofull- 

 ständigt, äro vi icke i tillfälle att lemna någon fullständig redogörelse för 

 denne fisks skelettbyggnad. 



