Ostrinnnige Bouiteii. 269 



formen, och livars öfre flik är något längre än den undre, har 

 omkr. 19 fullständige strålar samt å hvardera sidan 5 till 6 

 ofullständige d:o. — Fjällpansaret är kort och föga utbildadt 

 och den delen af det samma, som omgifver bröstfenorna, sträc- 

 ker sig med sin bakre spets icke fullt till spetsarne af nämnda 

 fenor. Det fortsätter sig bakåt med en smal strimma långs 

 sidolinien och långs hvardera sidan af basen af de båda rj^gg- 

 fenorna. Blott en del af det af de tilltryckta bröstfenorna be- 

 täckta fältet samt en strimma långs kanten af pansaret ofvan 

 dessa fenor äro försedda med runda, silfvergläusande fjäll, hvilkas 

 diameter knappt öf verstiger 1 millim., och dessa sitta särdeles 

 tätt packade. Pansaret består för öfrigt hufvudsakligen af korta 

 upphöjda längdstrimmor, eller af små rynkiga, fjälliknande hud- 

 fållar, och bildar således icke något fullständigt sammanhän- 

 gande fjällpansar. Öfver bröstfenornas bas sträcker det sig upp 

 till sidolinien och bakom posttemporal benet, men der ofvan är 

 det inskuret genom en djupt ingående naken bugt. Utom pan- 

 saret är kroppen alldeles naken eller utan fjäll. — Sidolinien 

 går rät bakut, utan att bilda någon båge öfver bröstfenan, tills 

 den midt under 2:dra ryggfenan har en tydlig men ringa sänk- 

 ning snedt nedåt till kroppssidans midtellinie, hvilken den föl- 

 jer till stjertens sidoköl. — Färgen är på ryggen stålblåaktig, 

 och på kroppssidorna och buksidan silfverhvit, utan mörkare 

 band. På ryggen äro ytterst svaga spår af mörkare marmore- 

 ring genom afbrutna linier, som sträcka sig ned emot sidoli- 

 nien'). l:sta ryggfenans hinna är svart. De öfriga fenorna 

 äro svartbruna eller svartgrå. Den yttre halfdelen af bröstfe- 

 norna är nästan svart, och den inre är ljusare. Småfenorna äro 

 ljusare och analfeuan är hvitgrå. Enligt Guichenot har den 

 öfre eller ryggdelens stålblå färg en metallisk glans, som skif- 

 tar i purpur och grönt. 



Äfven denna arten synes hafva sitt egentliga hem i Me- 

 delhafvet, och går derifrån ut i Atlanten, samt förirrar sig 

 stundom upp till våra nordiska haf. Den tyckes emellertid öf- 

 ver allt vara mycket sällsynt, och endast få tillvaratagna exem- 

 plar af den äro kända. Enligt GrEOFFROY's ofvan citerade afbild- 

 ning lär den vara erhållen i granskapet af Egypten och enligt 



1) Dessa linier omtalas endast af Collett, och torde derföre stun- 

 dom saknas. 



