Fengönimaren. 295 



i hvardera sidan betäcka deras bas. — Den låuga analfenan, 

 ■som börjar under basen af bröstfenorna och slutar under slutet 

 af ryggfenan, liar 40 till 43 strålar, af hvilka de 3:ne främre 

 äro taggstrålar och den siste är dubbel. Den bakerste tagg- 

 strålen är temligen lång och ungefär hälften så lång som den 

 förste mjuke strålen. De främre mjuke strålarne äro mycket 

 större och längre än de följande och ungefär af samma längd, 

 som de långe strålarne i ryggfenan. För öfrigt äro de mjuke 

 strålarne af samma beskaffenhet, som de i ryggfenan. Den 

 hinna, som sammanbinder dem, saknar fjäll. — Bröstfenorna, 

 som äro snedt tillspetsade samt temligen smala och långa, 

 så att de räcka ungefär till analfenans midt, hafva 21 strålar, 

 af hvilka de 2:ne öfverste eller ytterste äro oklufne och oledade. 

 — Bukfenorna, som sitta något framom bröstfenornas fästen, 

 äro mycket små eller rudimentära, men hafva dock 1 tagg- 

 stråle och 5 mjuke strålar. De betäckas ofvan- och nedtill af 

 några få förlängda fjäll. — Stjertfenan, som är djupt klufven 

 -eller inskuren, med ungefär» lika långa flikar, och som är tem- 

 ligen lång, så att dess längd är något större än hufvudets, har 

 20 fullständige strålar, samt dessutom å hvardera sidan 3:ne 

 ofullständige d:o. Den är tätt beklädd med fjäll, som på dess 

 bas bilda konvergerande, men på dess sti-ålar parallela rader, 

 och som sträcka sig ända ut emot dess spetsar. — Kroppens 

 fjällbetäckning är egendomlig. B. Fries yttrar derom: "Krop- 

 pen ä]- beklädd med stora, öfver hvai-andra liggande, mycket 

 tunna och breda fjäll, som intaga reguliera, längs löpande ra- 

 der. Hvarje fjäll är nästan fyrsidigt: med inre eller basal- 

 randen rak, något tjockare och på midten försedd med en liten 

 uppstående knöl, som småningom längre bakåt stjerten uppre- 

 ser sig till en kort och hård tagg; med yttre eller frie randen 

 •delt uti 4 lober, af hvilka de 2:ne mellersta äro störst, och, 

 på de bakerst liggande, skilda genom ett litet urskuret hak, 

 som upptager det underliggande fjällets basaltagg, och de 

 yttre loberna betäckas till en del af de å ömse sidor liggande 

 fjällrader. Sidolinien, som ej genom sin fjällform skiljer sig 

 från de andra fjällraderna, har 49 fjäll, af hvilka de 19 främre 

 sakna tagg, hvarmed de 30 efterföljande äro försedda. Ofvanom 

 denna sidolinie finnas 4 större fjällrader, utom 4 — 5 smärre öf- 

 verst liggande, nedanom den 9, då man räknar till anus; en- 

 -dast uti de fyra närmast sidolinien liggande rader, så väl öf- 



