296 Slägtet Pteryconibus. 



ver som under, hafva de bakre fjällen samma beväpning som 

 sidolinien. Märkligast förefalla de båda fjällrader, som från 

 ömse sidor, dels höja sig långsåt ryggkanten, dels sänka sig 

 från nedre buk- och stjertranden i form af skilda väggar, livii ka 

 omfatta rygg- och aualfenornas rot, och bilda liksom djupa 

 rännor, uti hvilka dessa båda fenor fritt kunna höja och sänka 

 sig, troligen äfven helt och hållet gömmas'). Dessa fenornas 

 täckfjäll (fentäckare)^ på figuren utmärkta med bokstafven «, 

 börja helt låga der fenan börjar, tilltaga småningom i höjd till 

 det 20:de fjället, som jemte de derpå följande 10 äro de högsta, 

 aftaga derefter åter och sluta med fenan. I början är springan 

 mellan fentäckarne ganska trång, och hvart och ett af deras 

 fjäll har öfre kanten inviken och liggande öfver det närmast 

 derintill belägna, men småningom utplånas dessa veck, randen 

 blir enkel och tunn och rännan i samma mån vidare". Till 

 denna beskrifning få vi endast tillägga, att fjällen, ehuru tunna, 

 äro fastsittande, och att höjden af deras blottade del är betyd- 

 ligt större än dess längd. De förete en fint strålig eller radiär 

 skulptur. De, som sitta på den delen af kroppen, som omslu- 

 ter bukkaviteten och de på öfre och främre delarne af kropps- 

 sidorna bakom nacken sakna den hårde uppstående knölen vid 

 basen, eller hafva den åtminstone icke framträdande i dagen. 

 På de mellersta fjällraderna ofvan bukkaviteten förekomma 

 desse knölar, åtminstone stundom, ända från granskapet af huf- 

 vudet. Sidolinien företer inga tydlige slemporer, och kan der- 

 före sägas vara otydlig. — Hvad färgteckningen beträffar hafva 

 vi icke erhållit några uppgifter. A ett i sprit förvaradt ganska 

 väl bibehållet exemplar i Christiania Universitets zool. museum 

 hafva vi iakttagit, att den i detta afseende nära öfverens- 

 stämmer med Bräma raji. Den är silfverhvit, något mör- 

 kare på ryggen, med rygg-, anal- och bukfenorna svartaktiga^ 

 och bröstfenorna ljust gulaktiga 2). 



Ungen af Fterycombus har varit okänd tills nyligen Prof.. 

 Chr. Lutken beskrifvit och af bildat 3) en sådan, som han med 



1) Vi hafva å i sprit förvarade exemplar iakttagit, att dessa fenor i 

 nämnda rännor kunna döljas helt ocli hållet, med undantag af de allra ba- 

 kerste fenstrålarnes spetsar. 



2) Till Prof. L. Esmark hembära' vi härmed vår tacksamhet för det 

 vi i detta och andra afseenden fått undersöka detta exemplar. 



3) ''Spolia Atlantica"; K. Danske Vid. Selsk:s Skr. 5:e Esekke, natur- 

 vid. 0. math. Afd. Bd. XII, N:o 6, pag. 501, Tab. IV, fig. 4. - 1880. 



