814: Slägtet Braiua. 



strierad bas, och med en från rotvinkeln utstående liten bakåt 

 böjd tagg, som är omfattad på sidorna af en inskärning i näst 

 föregående fjäll. Äfven här bilda desse taggar reguliera långs- 

 gående rader, af hvilka Esmark räknat 19, De fjäll, som äro 

 belägna långs midten af kroppens och stjärtens sidor samt äro 

 störst, hafva taggarne störst, hvilket i synnerhet är märkbart 

 längre tillbaka, hvarest taggarne visa sig rigtade framåt. Den 

 frie änden af de större fjällen har ofvan och nedom den i mid- 

 ten varande inskärningen en vidare bugt. Fjällbetäckningen 

 sträcker sig ut öfver alla de opariga fenorna. — Sidolinien är 

 mycket otydlig, men Esmakk anser sig hafva kunnat se den 

 såsom gående parallelt med ryggkanten tills midt öfver bröst- 

 fenans spets, der den upphör, — Färgen: Sidorna och undre 

 delarne af hufvudet, kroppssidorna och buksidan äro silfverhvita, 

 Hufvudets öfre sida till nedom näsborrarne är mörkbrun eller 

 nästan svart, hvilken färg på den uppstigande bågformige nac- 

 ken delar sig och bildar på livar sida ofvan ögat ett kort, bredt 

 och skarpt begränsadt band, som slutar gaffelformigt ofvan ögats 

 bakerste rand. Den öfverste delen af ryggen är ljusare brun, 

 och denne färg öfvergår så småningom i kroppssidornas silfver- 

 färg. Rygg-, anal-, och stjertfenorna svartaktiga, men nästan 

 öfver allt betäckta, de 2:ne första med svagt och den sista med 

 starkt silfverfärgade fjäll. Bröstfenornas strålar gulhvitaktige 

 och fenhuden dem emellan ljusgrå. Bukfenorna på öfre sidan 

 svartaktiga. På undre sidan äro deras strålar vid basen röd- 

 aktige, men emot spetsen gulhvitaktige. 



Af denna art hafva, sä vidt kändt är, hittills blott 2:ne 

 exemplar erhållits. Det första, som å anf. st. är beskrifvet af 

 Prof. L. Esmakk, är enligt honom fångadt i Vargefjord vid 

 Alten i Norska V^estfinmarken, samt förvaras i Christiania Uni- 

 versitets zoologiska museum, dit det blifvit sändt af framl. 

 Distriktsläkaren vSchkel. Det andra exemplaret blef enligt I. 

 CoLLiN (anf. st.) efter en mycket stark storm i början af Sep- 

 tember 1870 funnet uppkastadt på stranden vid hamnen på 

 Vestmannsöarna i granskapet af Island, samt genom Gross- 

 handl. Bkydes försorg tillvarataget och nedsändt till Köpen- 

 hamn, ehuru något skadadt af korpar. Sannolikt är denna, lik- 

 som den föregående, en vidsträckt utbredd pelagisk djupvattens- 

 fisk, om än dess hittills kända förekomst tyckes tala för, att 

 den skulle hafva en högnordisk utbredning. 



