Glansfisken. 317 



fot eller 1500 millim., och enligt D:r Baikie hos Yarrell, nå- 

 gon gång t. 0. m. nära 6 fot eller 1800 mill. Den vanliga 

 längden af de erhållna exemplaren har varit omkr. 3 fot eller 

 mellan 3 och 4 fot, (900—1200 mill.) Dess vigt stiger stun- 

 dom till mellan 60 och 70 kilogram, eller omkr. 140 skålpund 

 och deröfver. I allmänhet hafva endast äldre individer erhål- 

 lits, och det minsta exemplar, som, så vidt vi hafva oss bekant, 

 blifvit omnämndt, är ett vid England anträffadt, som anföras 

 af Yarrell"), och som skall hafva varit 16 tum långt och 9 

 t. högt, och haft ryggfenan 8 t. hög och bukfenorua 7 t. långa, 

 och sålunda utmärkt sig från de äldre genom proportionsvis 

 högre kroppsform och högre eller längre fenor-). Hos äldre 

 exemplar är i allmänhet den största kroppshöjden, öfver främre 

 delen af ryggfenan, lika med eller obetydligt mindre än hälf- 

 ten af totallängden, och innehålles således ungefär 2—2^/^ ggr 

 i denna senare. A ett i Upsala Universitets zoologiska museum 

 befintligt exemplar, som, efter att ett par månader hafva legat 

 i salt, blifvit lagdt i sprit, och som är af 36 tums dec.m. eller 

 1080 millim:s totallängd till stjertfenans spetsar, och 34 1/2 t. 

 ■d:o till spetsarne af de mellerste strålarne i stjertfenan, är stör- 

 sta kroppshöjden, vid början af ryggfenan, 18 t. d:o eller 540 

 millim. Störste tjockleken, öfver bakre delarne af gällocken 

 €ller främre delarne af bröstfenornas fästen, är 5 7] o ^- ^'-^ ^^' 

 ler 159 mill. Kroppen afsmalnar starkt emot stjerten, och dess 

 höjd framom stjertfenans bas är blott 2-1^^ t. eller 66 mill. 

 Af de anförda måtten följer att den har en kort, hög och hop- 

 tryckt kroppsform, ehuru den på grund af dess vanligen enorma 

 fetma är temligen fyllig och ej så tunn i kroppen, som Zeiis 

 faher eller arterna af si. Bräma. Sedd från sidan, är den af 

 en oval form, med största kroppshöjden något framom midten 

 och med undre profilkonturen något starkare och jemnare bågböjd 



1) Ånf. st. pag. 266. 



2) Häraf skulle man möjligen kunna få sluta till, att de små ungarna 

 förete afvikelser från de gamle, som äro analoga med dem, som ungarne 

 af si. Bräma ådagalägga. Den utomordentliga förlängning af ryggfenans 

 främre strålar och af bukfenorna, som den af CuviER & Valknciennes eller 

 rättare af den senare lemnade figuren företer, synes bero på något misstag, 

 då kroppsformen å denne figur utvisar, att den ej är tecknad efter en ung 

 individ. 



