322 Släiitet Lainpris. 



och nedre delarne af hufvudets sidor äro glänsande silfverlivita,. 

 hos nyligen fångade exemplar, med bibehållen fjäll betäckning, 

 med mer eller mindre stark guldglans, hvilken i synnerhet är 

 stark på underlocket och mellanlocket'). Genom denna guld- 

 glans synas något otydligt på kroppssidorna och buken likadana 

 perlemorhvita fläckar, som de hvilka finnas å ryggen. Guld- 

 glansen går dock snart förlorad, äfven om fjällbetäckningen 

 sitter qvar. De perlemorhvita fläckarne blifva tydligare sedan 

 guldglansen försvunnit och fjällen i mer eller mindre grad af- 

 fallit, och de höra således till den underliggande huden 2). Huf- 

 vudets sidor upptill och större delarne af locken äro silfvergrå. 

 Alla fenorna äro cinnoberröda. Iris är guldgul. 



Skelettet^). Längd af skelettet .3 fot 7 V2 t. dec.m. eller 

 1125 mill. till stjertf:s spetsar. Kraniets längd från främre 

 änden af plogbenet till basioccipitalbenets bakre kant 7 t. eller 

 210 mill. Kraniets höjd från undre kanten af parasphenoid- 

 benet till öfre kanten af den höge kammen på öfre nackbenet 

 57io ^- öller 174 mill. Dess bredd öfver o. pterotica 42/,^, t. 

 eller 126 mill. Dess bredd öfver o. ectdhmoidea är 3 Vi o tum 

 eller 102 mill. Hvad kraniets allmänne form befcräftar, så lik- 

 nar den ganska mycket den af kraniet af Brania raji, och ut- 

 märker sig i synnerhet genom den, särdeles baktill, mycket 

 höge kam, som går långs midten af kraniets öfre sida, och på 

 grund af hvilken kraniets höjd är större än dess bredd. Åfven 

 utmärker kraniet sig derigenom att silbensapparatens öfre och sido- 

 delar hafva en betydlig tjocklek och ovanligt utbildad förbening, 

 och derigenom att parasphenoidbenet har en stor köl långs un- 



1) Enligt hvad E. Collett anför, pä grund af uppgift af Konserva- 

 tor Sparre Schneider, skulle ett till Tromsö museum erhållet exemplar såsom 

 friskt hafva varit öfver hela kroppen rödt, med genomskinande silfverfiirg, 

 d. v. s. öfver allt guldglänsande. De ovale perlemorhvite fläckarne skulle 

 icke hafva blifvit synlige förr än sedan fjällen till en del affallit. 



2) Vi hade tillfälle att se det ofvan beskrifna exemplaret dagen efter 

 den då det blifvit fångadt, och då var guldglansen försvunnen, med undan- 

 tag af en obetydlig qvarstod på mellanlocket, och de perlemorhvite fläckarne 

 voro mycket tydlige på kroppssidorna, der fjällen till en del hade afrifvits. 

 Kyggen hade sin vackre blå färg för det mesta oförändrad. 



3) Denna beskrifning grundar sig på ett i Kongl. naturhistoriska 

 Riksmuseum i Stockholm befintligt skelett från Bohuslän, och för det oss 

 lemnade tillfället att få undersöka det samma hembära vi härmed Profes- 

 sor F. A. Smfft vår tacksägelse. 



