Glansfisken. 323 



dre sidan, och, betraktadt från sidan, företer en stark böjning under 

 dess alce hasitemporales. Basioccipitalbenet, som är temligen långt 

 och som å bakre änden är grundt konkavt, är utestängdt från nack- 

 hålet genom de stora sidonackbenen. Det förra har sin nedre, 

 af parasphenoidbenet undertill betäckte del framåt temligen 

 starkt hoptryckt. Sidonackbenen äro stora och tjocka, och äro 

 försedda med stora konkava ledytor för artikulationen med 1 :sta 

 bålkotan, h vilka ledytor icke äro tydligen begränsade från den 

 konkava ledytan på basioccipitalbenet. De omsluta äfven upp- 

 till nackhålet, och utestänga således öfre nackbenet från det 

 samma. Den höge kammen på det öfre nackbenet, som fort- 

 sättes framåt, är •2"/,,, t. eller 78 mill. hög. Medelst denne 

 kam har det öfre nackbenet en ovanlig utsträckning samt räc- 

 ker ända fram till de främre ändarne af pannbenen. De bakre 

 kanterne af o. epotica sträcka sig icke så långt tillbaka som 

 sidonackbenen. O. opistJiotica äro små, men distinkta och tjocka, 

 och den nedre grenen af posttemporalbenet artikulerar såsom 

 vanligt med dem uti en temligen djup rundad ledgrop. De 

 bakre hörnen af o. pterotica äro korta och afrundade samt räcka 

 knappt så långt tillbaka som bakre kanterne af o. epotica. Un- 

 der o. pteroticum och l)akom o. sphenoticum är en mycket stor 

 ledgrop (med antydning till 2:ne), uti hvilken den öfre änden 

 af o. hyomandihulare artikulerar. O. prooticum är af vanlig 

 storlek, äfvensom alisphenoidbenet, Basisphenoidbenet är väl 

 utbildadt, och dess nedre enkle och hoptryckte del är nästan 

 vinkelrätt stäld på parasphenoidbenet, och är lång samt ej så 

 synnerligen smal. Parasphenoidbenet betäcker med sin bakre 

 del den undre sidan af basioccipitalbenet till nära dettas bakre 

 ände, och företer under sina alce hasitemporales en stark böj- 

 ning, samt är under och framom denne försedd med en hög 

 köl, hvilken, ehuru trubbigare, fortsattes på plogbenet. Pann- 

 benen sträcka sig nära det fasta kraniets främre ände, samt 

 betäcka sidosilbenen och det öfre silbenet, hvilka bådadera äro 

 särdeles tjocka och spongiösa. Pannbenen äro ofvan starkt kon- 

 kava, och långs suturen dem emellan fortsattes från det öfre 

 nackbenet den höge kammen långs midten af kraniets öfre sida 

 ända till pannbenens främre ändar, men den sänker sig framåt. 

 Öfver ögonen äro pannbenen tjockast, och det är i synnerhet 

 deras undre lamell som här är tjock. Skiljevägen mellan ögon- 

 hålorna är hinnartad. Plogbenet är kort, så att det med sin 



