324 Slägtet Lampris. 



bakre ände knappt räcker bakom sidosilbenen, och det är fram- 

 till ej mycket utbredt. Dess främre tjocke ände räcker nägot 

 framom det öfre silbenet. Detta senare ben uppstiger högt 

 mellan de framåt och nedåt divergerande främre äudarne af 

 pannbenen. Afståndet mellan pannbenen och plogbenet är full- 

 ständigt upptaget af de spongiösa öfre och sidosilbenen, och å 

 öfre delen af plogbenets främre ände samt främre änden af det 

 öfre silbenet är, såsom vanligt, en urhålkning. H3'omandibular- 

 benet är jemförelsevis smalt och långt, och nedtill något bre- 

 dare. De 2:ne vid dess öfre ände varande ledytorna äro sam- 

 manlöpande. Os sympledicum har den vanlige långsträckte 

 formen, och är afsmalnande emot qvadratbenet. Detta senare 

 benet är bredt och subtriangulärt. Gombenet är kort och tjockt, 

 något mera än dubbelt längre än bredt. Desii 2>rocessus niaxil- 

 laris är kort. Mesopterygoidbenet, som är beläget mellan gom- 

 benet och metapterygoidbenet, är utåt tjockt och inåt utbredt 

 och tunnt samt utdraget bakåt i en trubbig spets, som är 

 temligen lång. O. metapterygoideum är subtriangulärt och af 

 vanlig form. Mellankäksbenet är temligen litet och vid sin 

 inre ände försedt med ett långt uppåt och bakåt rigtadt utskott, 

 som antyder, att öfverkäken kan framskjutas, men det saknar 

 utskott å midten af öfre kanten. ()fverkäksbeuet är betydligt 

 större och baktill bredare. Hvartdera underkäksbenet är bredt, 

 eller högt, så att dess höjd utgör nästan -^/^ af dess längd. 

 Locket är mycket stort, subtriangulärt, med bakre kanten kon- 

 vex. Dess höjd är 6 t. eller 180 mill. Underlocket är litet, 

 men mellanlocket är stort, nästan halfmånformigt, och ungef. 

 lika långt som locket är högt. Os hasihranchiostegale är ovan- 

 ligt stort, 4^10 t. eller 129 mill. långt och vid bakre änden 

 3^/, o t. eller 102 mill. högt, skifibrmigt, subtriangulärt och 

 något böjdt, d. v. s. med främre eller undre kanten konvex 

 och den öfre konkav'). — Kotornas antal är 48, och af dessa 

 äro 21 bålkotor. Den sista stjertkotan slutar med en hög, hop- 

 tryckt, subtriangulär skifva. Den l:sta kotans neuralbåge är 

 orörligt sammanvuxen med sin kropp. De mellerste neuraltag- 

 garne och de främre hsemaltaggarne äro af ovanlig längd. De 



1) I afseende på det fasta kraniet hänvisa vi till E. Ekhoff: Beskrif- 

 iiing öfver Benbyggnaden hiis Glansfisken. I. Skallens ben, Stockholm 

 1875. (Gradualafhandling). 



