34G Släg'tet (lasterosteus. 



dem och uosspetsen, samt innehållas imgef. ^'/j ggr i hufvu- 

 dets längd. Pannan är plattad, och dess minsta bredd är föga 

 mindre än ögats diameter. Gällocken hafva släte kanter, och 

 lockets bakre kant är afrundad. Locket är stort, och det, un- 

 derlocket och förlocket samt infraorbitalbenen äro i-adiärt och 

 nndulärt strierade. Förlocket har formen af en rätvinklig vin- 

 kelhake, med den nedre skenkeln lång och framskjutande till 

 qvadratbenets ledknapp. Infraorbitalbenen äro starkt utbredda 

 och betäcka kinden under ögat helt och hållet, men blott till 

 en del bakom det samma, och af dem är det bakersta, eller 

 3:dje, det största. Benen, som bilda öfre sidan af hufvudet, 

 äro äfven försedda med radiära och undulära upphöjda linier, 

 men dessa äro något skråfiiga. Af gälhinnans 3:ne strålar är 

 äfven den l:ste ganska lång. Bådar gälhinnorna äro skilda ge- 

 nom det smala gälnäset. — Tänderna^ som äro små och ko- 

 niska och temligen spetsiga och endast förekomma på mellan- 

 käksbenen och underkäken, bilda på den främste delen af dessa 

 ben flera rader, och på bakre delen af de förra och mellerste 

 delen af den senare en dubbel rad, och på den bakerste tandbä- 

 rande delen af den senare en enkel rad. Tungan saknar tän- 

 der. — Rygg fenan har framtill 3:ne taggstrålar, af h vilka den 

 2:dre vanligen är längst och något längre än nosen, och den 

 3:dje är minst. l:ste och 2:dre, som hafva sitt läge, den förre 

 öfver bröstfenornas och den senare öfver bukfenornas fästen, 

 äro fristående och långt skilde så väl sins emellan som från 

 mjukstråliga ryggfenan, och kunna fastlåsas, då de blifvit upp- 

 reste. De bära en hinna baktill. som fortsattes ett litet stycke 

 på ryggen, och hafva på sidokanterne dels mindre och dels 

 större taggar, och äro på den främre konvexa sidan refflade med 

 rader af fine taggar och på den bakre långs åt urgröpte. Den 

 tredje taggen sitter strax framom den mjukstråliga ryggfenan 

 och är genom den bakom honom varande hinnan sammanbunden 

 med den l:ste mjuke strålens bas, och kan derföre icke egent- 

 ligen sägas vara fristående. Den är för öfrigt af samma bygg- 

 nad som de andre 2: ne. Den mjukstråliga ryggfenan, som bör- 

 jar något framom anus, men bakom midten af kroppens total- 

 längd, och som framtill är högst och hvars afstånd från stjert- 

 fenan är lika med en ögondiameter, har hos oss vanligen 12 

 strålar, och endast hos de största exemplaren har jag någon 

 gång räknat 13 — 14. Från den bakerste strålens bas går långs 



