Storspiggen. 351 



vanliga klyka, men denne apparat saknar supraclavicularben. 

 Nyckelbenet, som eljest är smalt, har den öfre änden utbredd 

 och å yttre sidan försedd med en knöL som baktill utlöper i 

 en tagg, som är belägen ofvan bröstfeunans bas. Scapularfeu- 

 estran är stor och är framtill begränsad af nyckelbenet. Korp- 

 benet, som är tydligen begränsadt från skulderbladet, är kort, 

 och räcker på långt när icke till änden af nyckelbenet, och 

 dess bredd är större än dess längd. Vid nedre delen af korp- 

 benet och vid spetsen af nyckelbenet är en radiärt skulpterad 

 och hård benskifva fästad, hvilken blott tillhör hudförbenin- 

 garne, men som af Cuvier och äfven af somlige andre blifvit 

 ansedd såsom homolog med det af honom så kallade armbag- 

 benet, d. v. s. med senare författares korpben. Vid spetsarne af båda 

 nyckelbenen sammanstöter denna benskifva med den motsva- 

 rande å andra sidan, och, då den har en långsträckt form, fö- 

 reter den således vid ett ytligt betraktande både till utseende 

 och läge en förvillande likhet med ett korpben. Baktill grän- 

 sar denna skifva intill den främre utbredde änden af bäcken- 

 benet, men den äi- ej sammanvuxen med detta, utan blott rör- 

 ligt förenad med det samma. Båda bäckenbenen, som långs 

 sine inre kanter med hvarandra äro sammanvuxna, men icke 

 sammansmälta, och som bilda en långsgående bensköld på fiskens 

 buksida, hafva emot vanan sine bredaste ändar rigtade framåt. 

 De äro å sin yttre sida ojemna och ruggiga af radiära och un- 

 dulära skräfliga upphöjda linier, samt i kanterne fint taggiga, 

 och vid sin främre brede och tväre ände utsända de uppåt ett 

 stort elliptiskt skifformigt utskott, som sträcker sig uppåt fiskens 

 kroppssida till de der varande skifvorna, men når icke till si- 

 dolinien. Vid bakre kanten af detta utskotts bas är bukfenans 

 store taggstråle fästad på en förtjockning af benet, och strax 

 bakom den den fine mjuke strålen. Bäckenbenens bakre, bakom 

 bukfenstrålarne varande del är den vida längste, och den är 

 svärdformig, och desse delar å båda bäckenbenen bilda i före- 

 ning en lancettformig, bakåt tillspetsad skifva, som har långs 

 midten ofvan en fåra och under en låg rygg. Dess spets när 

 ej till anus. — Mekanismen för taggarnes eller taggsträlarnes 

 fastläsning, som är lika för ryggens och bukfenornas taggar, är 

 både vacker och komplicerad, och synes oss vara följande •). 



1) Den af H. Kröyer (anf. st. p. 182) gifna beskrifningen af denna 

 mekanism är ej öfverensstämmande med verkliga förhållandet. 



