852 Släktet Gasterosteiis. 



Taggstråleii har i deu nedre uågot utstående änden eller basen 

 cu framifrån bakåt genomgående skära, som framtill är sma- 

 lare och fullkomligt jemn. De denna skåra på sidorna omslu- 

 tande delarne utgöras af 2:ue hoptryckte och konvexe ledknap- 

 par, som långsåt äro fint refflade. Vid hvardera sidan om 

 desse är taggstrålens bas något utstående, och der förefinnes en 

 grund transversel ledgrop, fram- och baktill begränsad af kon- 

 vexa ledytor, af hvilka den främre är något mera utstående. 

 Det motsvarande iuterspinalbenets öfre utbredde ände har i mid- 

 ten en utstående trochlea eller hoptryckt trissformig ledknapp, 

 med en högre median och 2me lägre laterale trochlearryggar, 

 och deu passar noga in uti den nämnda skåran i taggens bas, och 

 på hvardera sidan af denna trissas ])as är en transversel konvex 

 ledyta, som passar in i ledgropen å sidorna af taggstrålens bas. 

 Taggstrålen är fästad genom starka och föga elastiska band, och 

 rör sig emot interspinalbenet endast med en ginglymus-artiku- 

 lation. Genom ett par hål a iuterspinalbenets skifva framom 

 och ett par d:o bakom trissan gå muskler till taggstrålens bas. 

 När genom de främre musklernes sammandragning taggstrålen 

 reses rätt ujjp eller ut, kommer sannolikt den å hvardera sidan 

 af trissan på interspinalbenet varande transversella och konvexa 

 ledytan att flyttas ur sin ledgrop på taggstrålens bas och att läg- 

 gas framom den denna ledgrop framtill begränsande konvexa 

 ledytan. och derigenom inträder då någon rubbning i frissans 

 läge i taggsträlens basalskåra, så att taggstrålen icke kan glida 

 tillbaka öfver trissan förr än efter en aunan muskelverksamhet, 

 som upphäfver det genom uppresningen inträdda läget. Det är 

 således sannolikt på frissans byggnad som detta i väsentlig grad 

 beror. Så synes oss härvid förhållandet vara. Vi anse det 

 emellertid möjligt, att vi förbisett ett eller annat i denna in- 

 vecklade och minutiösa mekanism. 



Storspiggen har inom norre hemisferen en mycket vidsträckt 

 geografisk utbredning och är circumpolar, d. v. s. tillhör de 

 norre delarne af både Gamla och Nya Verlden. Den förekom- 

 mer både i hafvet och i de färska vattnen, men tyckes dock 

 ernå sin största utveckling i rent salt vatten. I hafvet före- 

 kommer den under sommaren i allmänhet invid kusterna, på 

 ringa djup, och träffas blott undantagsvis någon gång vid kring- 

 drifvande tång på något längre afstånd från dem. I de färska 

 vattnen är det i allmänhet i insjöar i närheten af dessas stränder 



