354 Släptet Gasterostcus. 



den och formen G. trachurus förekomma'). — Enligt K. Col- 

 LKTT förekommer storspiggen inom Norge icke endast vid och 

 nära hafskusterna frän södra Norge till och med Varangerfjor- 

 den, utan äfven stundom i insjöar, som ligga på längre afstånd 

 (7 — 15 mil) från hafvet. Han har, såsom redan ofvan är an- 

 tydt, iakttagit, att de af denna art, som i Norge förekomma i 

 rent färskt vatten, tillhöra formen G. gijmnnrus^ och att de, 

 som förekomma vid hafskusterna i salt eller bräckt vatten,, 

 höra till formen G. trachurus eller den mellan denne och for- 

 men G. yymnurus varande formen G. hemujymnus m. fl. — 

 Hvad dess förekomst för öfrigt beträftar så är den utbredd öf- 

 ver hela Europa t. o. m. Medelhafvet och Svarta Hafvet. En- 

 ligt Pallas (anf. st.) förekommer den i hela Sibirien ända till 

 Kamtschatka, och t. o. m. i norra Sibiriens träskartade insjöar, 

 och enligt J. Reinhakdt, junior 2), förefinnes formen G. trachu- 

 rus på Grönland. Den i de färska vattnen i norre delarne af 

 Nordamerika förekommande G. novcboracensis, Ouv. & Val. 

 skiljer sig endast från formen G. trachurus genom något längre 

 tagg i bukfenan, räckande till bakre spetsen af bäckenbenen, 

 och har allmänt blifvit antagen såsom en form af G. acuUatus, 

 hvadan denne äfven är utbredd i norre delarne af Nordamerika. 

 Storspiggen håller sig gerna på sådana ställen, der vattnet 

 är grundt och stilla samt ligger öppet för solen. Den är säll- 

 skaplig och föredrager att vara samlad i större eller mindre stim, 

 och då den är lifiig och rörlig till sin natur, får man ofta se 

 dessa stim simmande från en plats till en annan. Stundom 

 träffas den i smärre polar, som ligga nära större vatten, och 

 som till större delen blifvit uttorkade och hvarest man för den 

 ringa vattenmängdens skull knappt kan tro sig skola finna en 

 lefvande fisk. Mot hösten skall den enligt Ekström draga sig^ 

 till djupare ställen vid sund, åmynningar eller större vikar. 

 Samme författare förmodar, att den under vintren står hoppac- 

 kad i stora massor på djupet, emedan om den då någon gång' 

 erhålles i not, så fås den alltid i stor mängd. Under lektiden, 

 och då den om hösten i November månad stimmar, samlar den 



1) C. J. Sundevall fStockholuis Lilns K. Hushålln. Siillsk:s Haiidl. 

 6.te haft. 1855, pag. 79) iippgifver, att den i Stockholms skärgård icke 

 förekommer så starkt pansarkliidd som vanligen i Nordsjön. 



2) H. RiNK: Grönland etc. 2;det Bd. pag. 21. ^ 



