'?>(')'2 Slägtet GastcMosteus. 



jiiom livilket han städse bevakar dem. Först sedan liela ägg- 

 säcken blifvit absorberad, och ungarne blifvit så försigkomne, 

 att de kunna förse sig med föda, lemnar han dem. Härvid är 

 det äfveu särdeles anmärkningsvärdt, att hanen under hela denna 

 fortplantningstid lefver i en nästan fullständig fasta. Af de 

 iakttagelser, som blifvit gjorda med större omsorg, framgår, 

 att det blott är hanen, som bygger bo och bevakar detta och 

 de deri inneslutna äggen, samt fredar och vårdar ungarne när 

 de blifvit kläckte, och att honan icke ådagalägger det ringaste 

 intresse för sin afföda. Det händer t. o. m. att hon vill 

 sluka sina egna ägg, och man har flera gånger sett, huru- 

 ledes hanen afvärjt hennes lorsök att göra detta. Det är tjå- 

 ligt att den verksamhet, som hanen i detta afseende utvecklar, 

 ådagalägger en för fiskar högst ovanlig instinkt. Då hanarne 

 äro mycket stridslystne, uppkomma naturligtvis ofta häftiga 

 strider om boen mellan dem, och det är troligt, att de strider 

 mellan hanarne, som Ekström iakttagit, varit af sådan beskaf- 

 fenhet. Man har någon gång iakttagit, att vid sådana tillfällen 

 den ene hanen med sine bukfentaggar ristat upp buken på den 

 andre och sålunda dödat honom. Då honorna blott lägga ett 

 jemförelsevis ringa antal ägg^), så är det anmärkningsvärdt, 

 att denne fisk ändock på vissa ställen både enligt Ekström och 

 Benecke stundom förekommer i så betydlig mängd, att dess 

 fångst med fina notar kan lemua ett sådant resultat, att man 

 kan använda den till trankokning eller till gödning af åkrarne. 

 Orsaken dertill torde dels böra sökas deri, att honan under 

 samma år lägger ägg flera gånger, och att äggen genom boen 

 förvaras från förstörelse, och dels deri, att fisken uti sine taggar 

 har ett godt skydd så väl emot roflfiskar som emot andra djur. 

 Enligt Ekström utgör den emellertid näbbgäddans vanligaste 

 födoämne, och den tages ofta af fisktärnan. Då den är orädd, 

 blir den, förvarad i fångenskap, snart tam, och då den är seg- 

 lifvad och kan lefva länge i en ringa vattenmängd, lämpar 



1) Ekström har räknat 110—150 ägg hos en hona, och Benecxe 

 uppgitVer boets innehåll till blott 60 - 100 'å.gg, ehuru det ^kall vara van- 

 ligt, att flera honor lägga sina ägg i samma bo. Hos en romstinn hona 

 af 2 7j tums clec.m. eller 75 milhs längd, af formen G. traclmrus, hafva vi 

 räknat 370 utbildade ägg. af 1' j milhs diameter hvartdera, jemte en stor 

 mängd outbildade smärre ägg. Hos ännu större honor kan antalet ägg 

 .säkerligen öfverstiga 400. 



