3()4 Slä^itet Gasterosteus. 



Gastcrustcm inmgitius, W. Yarrell: British Fishes, edit. 3, vol. II pag. 



91. - 1859. 

 „ „ A. GUNTIIER: Catal. of the Acantli. Fi.sli. iii the 



CoU. of Brit. Mus. vol. 1, pag. 6. — 18.59. 

 „ „ C. Th. Yl. v. SiEBOLD; Die Siisswasserfische von 



^ Mitteleuropa, pag. 72. — 1863 



,. „ A. J. Malmgren: Kritisk öfversigt af Finlands 



Fiskfauna, pag. 15. — 1863. 

 Tinker J. Couch: Hist. of tlie Fish. of the Brit. I.sl. pag. 



176, - 1864. 

 Gasteru.-iteus puiigitius, R. COLLETT: Norges Fiske, |)ag. 13. — 1875. 

 „ „ A. W. MalM: Göteborgs och Boliuslaii.-, Fauna, 



pag. 373, — 1877. 

 „ „ R. COLLETT: Meddels. om Norges Fiske i Aarene 



1875—78; Christ. Vid. Selsk:s Forh. 1879, N:o 



1, pag. 4. — 1879. 

 „ „ B. Benecke: Fische, Fischerei und Fischzucht 



in Ost- und Westpreussen, pag 75. — 1881. 

 „ „ Francis Day: The Fishes of Great Britain & 



Ireland, Part IV, pag. 244, pl. LXVIII. fig. 4. 



- 1882. 



Afven denne kallas enligt hvad vi erfarit hos oss stundom Spiyg och 

 stundom Hornstnyg. Enligt 0. U. Ekström benämnes den stundom Ben- 

 unge och stundom Skinäling. Af honom sjelf liar den erhållit benämnin- 

 gen Små-Spigg. 



Beshr. Ehuru den icke ernår den storlek, soin föregående, 

 är den dock stundom under gynsamma förhållanden icke myc- 

 ket mindre, och den blir då betydligt större än de dimensio- 

 ner, som i allmänhet tilldelas den. Upsala Universitets zoolo- 

 giska museum eger vid Upsala, i den så kallade Slottsdammen 

 tagna exemplar, som hafva en totallängd af 2Vio tum dec.m. 

 eller 81 mill. De exemplar, som erhållas i diken eller andra 

 dylika mycket små vattensamlingar, hinna icke pä långt när 

 till denne storlek, och åro vanligen blott 1 '/o -1 ^-i,, ^^^^^ långa. 

 Dess kroppsform är hos gamla fullt utvuxna exemplar föga mera 

 långsträckt än den af föregående, och den är underkastad tem- 

 ligen betydliga vexlingar. De yngre äro i allmänhet smärtare, 

 och de äldre romstinna honorna äro naturligtvis de tjockaste. 

 Den hufvudsakliga skilnaden mellan den och den föregående uti 

 kroppsformen ligger deri, att den är tjockare, d. v. s. mindre 

 hoptryckt, och har stjerten framom stjertfenan smärtare och 

 längre. I båda dessa afseenden företer den en tendens till föl- 

 jande slägtet. Hos en äldre, ännu icke romstinn hona inne- 



