Sniåspigii;eii. 367 



liga tvärband. Nedre delarue af kroppssidorna och sidorna af 

 hufvudet samt buken silfverhvita, stundom med svarte punkter 

 och stundom med gul skiftning. På öfre delarne af kroppssi- 

 dorna öfvergår den silfverhvite färgen så småningom i ryggens 

 färg, och är starkt skuggad af tätt sittande svarte punkter, 

 och kroppssidorna förete här stundom en grönaktig och stundom 

 en svagt violett glans. Somliga exemplar hafva en ljusare 

 olivgrön eller gulgröuaktig färg på ryggen, med glesare eller 

 nästan inga svarte fläckar, och dessa hafva buksidan mera rent 

 silfverhvit. Hos somliga är buken under bröstfenorna och 

 framom anus starkt skuggad af svart. (På sommaren hafva vi 

 sett buken stundom till större delen svart hos båda könen). 

 Iris silfverhvit, mer eller mindre skuggad af svart. Fenorna 

 geuomsigtiga, blekt grågrönaktiga, med grönaktige strålar. En- 

 ligt C. U. Ekström är den (förmodligen i större vatten) under 

 vintren på öfre delen af hufvudet och ryggen blåaktigt gråbrun, 

 och på sidorna silfverhvit, med fine mörke punkter. Under som- 

 maren (enligt den samme) är hufvudet och hela öfre delen af 

 kroppen olivgröna, och undre delarne ljusare gröna, med mes- 

 singsgul anstrykning, som under hufvudet och vid bröstfenor- 

 nas rot öfvergår mera till rödlätt. Hela kroppen är tätt be- 

 strödd med tydlige svarte punkter. Sannolikt är detta hanens 

 lekdrägt. 



Skelettet. Detta liknar i det närmaste det af föregående 

 art. Kraniet är något svagare bygdt. Ossa nasalia äro längre 

 och från hvartdera af dem går bakåt och innanför supraorbital- 

 kanten en list, som baktill böjer sig utåt parallelt med bakre 

 orbitalkanten. Denne list finnes ej hos föregående. Det ba- 

 kersta eller 3:dje infraorbitalbenet är äfven här det största, 

 men dess uppstigande spets i öfre kanten är helt kort, och 

 sträcker sig icke upp bakom ögat, och detta är orsaken dertill 

 att hos denna art en större del af kinden bakom ögat är mjuk. 

 — Kotornas antal är större, nemligen Si, af hvilka 15 äro 

 bålkotor och 19 stjertkotor, hvilket senare tal harmonierar der- 

 med att den har längre stjert än föregående. — Skulder- och 

 bäckenapparaterne förete samma byggnad som hos föregående, 

 men posttemporalbenet är smalare än hos den, och har den van- 

 lige klykformen. Den å nyckelbenets öfre ände varande bakåt 

 riglade taggen är kortare, och den vid nyckelbenet och korp- 

 benet fastade benskifvan är smalare och mera böjd. Bäcken- 



