Tjockläppad Miilte. 



395 



ÖfverTiähen. KäJcarne sakna egentliga tänder, men mellankäks- 

 benen och underkäken bära en eller ett par rader borst, som 

 äro temligen långa samt genomtränga öfvcrläppen, så att de 

 blifva synliga utom denne, men å underläppen knappast äro 

 framträdande. Svalgbenen starkt utvecklade. Gälhinnans 

 strålar 6. JRyggfenorna långt åtskilda. Magen har en myc- 

 ket stark muskulös af delning : en slags miiskelmage. Tarmen 

 särdeles lång och appendices pyloricm få. Simblåsan stor 

 och enkel. 



Mellan 60 och 70 arter från alla tempererade och tropiska 

 haf tillhöra detta slägte, och trenne af dem förekomma mer 

 eller mindre sällan inom den Skandinaviska Halföns område. 

 De gä stundom upp i flodmynningarne i bräckt vatten och t. 

 0. m. i rent färskt vatten, och de förtära diverse i upplösning 

 varande organiska ämnen och smärre hafsdjur, blandade med 

 den på hafsbottnen varande sanden eller slammet. En del arter 

 .äro särdeles svåra att distinguera. 



MUGIL. 



Öfverläppen , 



Arter: 

 tjock och stor samt med vårtlike hud- 

 knölar nedtill 1. ehelo, G. Cuvieb. 



tunn och utan 

 hudknölar. 

 Gorafåran . . . 



mycket grund och fram- 

 till på sidorna icke be- 

 gränsad af långsgående 

 ryggar 2. capito, G Cuvier. 



djup och framtill på 

 sidorna begränsad af 

 långsgående ryggar . . 3. auratus, Risso. 



1. Mugil chelo, G. Cuviek. 

 Tjockläppad Multe. 



öfverläppen är tjock och uppsväld samt försedd medflere 

 eller färre i irreguliera transversella rader sittande större eller 

 mindre vårtlika ojemnheter ^). Långsåt gommen är en djup 

 ränna eller fåra. Den på tungan varande kölen är hög och 

 skarp. Det främsta infraorbitalbenets nedre tandade ändes 



1) Dessa ojemnheter kallas af Gunther papiller, men de äro så litet 

 utstående, att de snarare törtjena namn af hudknölar eller vårtor. 



