Tjockläppad Multe. 399 



framtill, men temligen starkt hoptryckt emot stjertfenans bas. 

 Störste tjockleken, öfver basen af bröstfenorna, hos det nämnda 

 exemplaret från Landskrona är 1 V2 tum eller 45 mill., och då 

 dess största kroppshöjd är 72 mill. utgör således den förra nära 

 73 af den senare. Den afsmalnar så småningom emot buken, 

 så att denne är smalare än ryggen, ehuru dock temligen bred 

 och afrundad. — Hufvudet är af medelmåttig storlek och py- 

 ramidal form och, betraktadt från sidan, framtill trubbigt till- 

 spetsadt, med den undre profilen något starkare uppstigande än 

 den öfre är nedstigande, och, betraktadt ofvanifrån, framtill af- 

 rundadt. Längden af hufvudet hos det nämnda exemplaret från 

 Landskrona är 2 tum eller GO mill., och således betydligt min- 

 dre än största kroppshöjden hos det samma. Hos det större 

 ofvan nämnda exemplaret från Medelhafvet är hufvudets längd 

 27io t. eller 81 mill. och hos det mindre 2^/\q t. eller 63 

 mill., och är således hos det förra mindre och hos det senare 

 lika med största kroppshöjden, och utgör hos alla 3me ^^5 eller 

 nära Vö ^f totallängden. Munspringan, betraktad framifrån, 

 bildar i midten en trubbig uppstigande vinkel, och bakom öf- 

 verläppens skarpe kant är här en fördjupning, i hvilken de 

 korte spetsarne af båda underkäksgrenarne' passa in, då munnen 

 är sluten, och då räcka båda käkarne ungefär lika långt fram. 

 Munspringans bredd, eller afståndet mellan båda munvinklarne 

 är lika med '4 af hufvudets längd, och denna springa är nä- 

 stan endast apical och sträcker sig föga tillbaka på hufvudets 

 sidor. Afståndet mellan munvinkeln och ögat eller främre 

 kanten af ögonhålan (detta afstånd upptaget af det främre in- 

 fraorbitalbenet) är större än hälften af ögats diameter, Öfver- 

 läppen, som baktill är tydligen begränsad, är tjock och hög, 

 och dess höjd så väl vid vinkeln i midten som något på si- 

 dorna af denne är ungefär lika med ögats halfve diameter. På 

 den förefinnas nedtill flere eller färre, i irreguliera tvärrader 

 sittande, stundom större och snedt transversella och i 2:ne ra- 

 der stälda, och stundom mycket små och rundade eller till en del 

 något hoptryckta vårtor eller hudknölar, som i förra fallet upp- 

 till äro skarpt begränsade, och som i senare fallet äro i anse- 

 ende till raderna obestämda, och upptill så småningom aftaga 

 i storlek, så att ingen gräns förefinnes mellan dem och den fine 

 ludd, som är på den öfre delen af öfverläppen. Dennes nedre 



