400 Sliigtet Mugil. 



kant är skarp samt försedd med ett par rader') "cilier" eller 

 borst, som här företräda tänder och som äro fastade på mel- 

 lankäksbeuen och genomtränga öfverläppen. Underläppen är 

 tnnu och skarp och bär äfven dylika borst, men de framtränga 

 icke utom den samme. Vid båda underkäksgrenarnes förening 

 är å undre sidan en djup fåra. Under och bakom munvinkeln 

 synes en liten nästan vertikalt uppstigande del (den bakre än- 

 den) af öfverkäksbenet. Of van denne och mellan munvinkeln 

 och ögat har det något utstående främsta infraorbitalbeuet sitt 

 läge. Dess bakre, bredare och nästan rhomboidiske del har den 

 undre kanten snedt afskuren, och denne kant och den främre 

 kanten äro tandade samt bilda vid sin förening en trubbig el- 

 ler afrundad vinkel. Detta bens bakre ände har form af en 

 spetsig vinkel, bildad af öfre och undre kanterne, och denne 

 vinkel gränsar intill ögats främre kant-). Ofvauför detta ben 

 är ett naket fält, på hvilket de båda ej så synnerligen nära in- 

 till hvarandra belägne näsborrarne hafva sitt läge, närmare in- 

 till ögat än intill nosspetsen. Den främre är oval och den 

 bakre är vertikalt aflång. Ögats longitudinelle diameter, som 

 är ungefär lika med dess vertikale, innehålles omkring 5 ggr 

 i hufvudets längd och 2\'., d:o i pannans minsta bredd mellan 

 ögonen. Afståndet mellan ögat och nosspetsen är ungef. 1 '/a 

 ggr större än ögats diameter^). Gällockens kanter äro släte 



1) Uti Skand. Fauna, Fiskarna, p. 176, uppgifves, att der blott skulle 

 linnas en enkel rad, men att der finnas 2:ne liafva vi förvissat oss om. 

 Det är visserligen liilr fråga om det exemplar, som beskrifves under be- 

 nämningen Mugil capito, men att detta tillhör arten 31. chelo hafva vi 

 redan otVan anfört, och der uppgifves dessutom strax derefter, att det har 

 en djup fåra långs gommen, hvilket är utmärkande för M. chelo. Vid be- 

 skrifningen å samma ställe sedermera af den, som upptages under det sist 

 nämnda namnet, uppgifves äfveu att mellankäksbenen pä undre brädden 

 hafva "en rad af ytterst fina talrika tänder". 



2) Hos den i Medelhafvet förekommande formen är detta ben något 

 olika derigenora att det är baktill bredare, med den undre kanten mera 

 uppstigande och nästan tvär, och den bakre vinkeln eller änden mera af- 

 rundad och ej så spetsigt utdragen, som hos vår form. Collett säger 

 sig emellertid hafva sett exemplar af vår form, som haft detta ben for- 

 madt ungefär på samma sätt som hos Medelhafsformeu. Oss har icke nå- 

 got sådant förekommit, men vi ha funnit det mera tvärt hos stora exempl. 



3) Ögonen synas vara något större hos Medelliafsformen. A de 2:ne 

 ofvan anförda exemplaren hafva vi funnit ögats diameter hos det mindre 

 innehållas 4 ',2 ggr i hufvudets längd och knappt 2 ggr i pannans minsta 



