410 Slägtet Mugil, 



låiigt. Detta är utan tvifvel dess störste storlek. Det nämnda 

 Norska exemplaret har största kroj3psliöjden 2i-Y2o ^- dec.ra. 

 eller 83 mill., ocli hufvudets längd är 86 mill., och således är 

 denna senare något större än den förra'), och denna (kropps- 

 h(3jden) innehålles omkring 4^/s ggr i totallängden. Ett exem- 

 plar från Medelhafvet, hvars totallängd är OVio tum eller 2*J1 

 mill., har största kroppshöjden vid l:sta ryggfenans början, 

 1 Vio t- öUer 54 mill., och denna senare innehålles således i 

 den förra nära 5 V'._, ggr. Häraf vill det synas, som det i detta 

 afseende vore enahanda förhållande med denna arten som med 

 den föregående, eller att de exemplar, som förekomma här i 

 norden, äro af en något mera undersätsig byggnad än de i 

 Medelhafvet, och sannolikt äro fetare än dessa senare. Kropps- 

 formen hos den här i fråga varande arten liknar för öfrigt den 

 hos den föregående, men synes vara något litet smärtare. Stör- 

 ste tjockleken, öfver bröstfenornas bas, hos det nämnda exempl. 

 fr. Medelhafvet är 1 -jo t- eller 36 mill., och utgör således 73 

 af största kroppshöjden. — Hufvudet synes, sedt från sidan, 

 något mera långsträckt än det af föregående, och dess öfre och 

 undre profilkonturer konvergera framåt ungefär lika mycket. 

 Underkäken räcker knappt så långt fram som den öfre. Hos 

 sist nämnda exempl. (Medelh.) är hufvudets längd från nos- 

 spetsen till lockets bakre kant 2 t. eller 60 mill., och är såle- 

 des märkbart större än kroppshöjden, och innehålles i total- 

 längden omkring 4 76 gg^'- Munspringan är något olik den af 

 den föregående, dels derigenom att den är smalare än den hos 

 den, så att afståndet mellan båda munvinklarne innehålles un- 

 gefär 3^/4 ggr i hufvudets längd, och dels derigenom att den 

 uppstigande vinkeln i midteu af öfver- och underläppen är trub- 

 bigare, samt så trubbig, att den är föga märkbar, ehuru spet- 

 sarne af båda underkäksgrenarne vid symphysen uppstiga ungef. 



1) Enligt Steindachnkr är hos bäde yngre och äldre exemplar huf- 

 vudets längd större än största kroppshöjden, och vi hafva funnit samma 

 förhållande hos åtskilliga exemplar från Medelhafvet; och da hos oss den 

 föregående arten i allmänhet har hufvudet betydligt kortare än största 

 kroppshöjden, och hos exemplar från Medelhafvet det på sin höjd är lika 

 långt som nämnda höjd, så torde proportionen mellan hufvudets längi.l och 

 kroppens största höjd kunna erbjuda ett användbart kännemärke för distink- 

 tionen mellan denna och föregående arten. Da emellertid kroppshöjden är 

 ganska föränderlig, hafva vi icke velat upptaga detta kännemärke i dia- 

 gnoserna. 



