412 Slä^^tet Mugil. 



brösttenorna och början af l:sta ryggfenan. De fjäll, som fin- 

 nas ofvan fästet för bröstfenan, äro trubbiga, men dock något 

 längre än de hos föreg. och de, som ha sitt läge utanför basen 

 af bukfenorna, äro mera tillspetsade än de hos den samme. — 

 Fjällen likna dem af föreg. och vi hafva räknat omkr. 45 i 

 en rad från öfre delen af gälspringan till midten af stjertfe- 

 nans bas. — Sidolinie saknas'). — Färgen liknar i det när- 

 maste den hos föreg. art, men är något ljusare. Ofvan är den 

 gråblåaktig och på sidorna och undertill silfverhvit med 7—8 

 långsgående gråaktiga band eller linier. Vid öfre delen af 

 bröstfenoruas bas är vanligen en svartaktig fläck. Iris rödbrun 

 och närmast pupillen med en silfverhvit ring. 



Denna arten har, så vidt kändt är, hittills icke erhållits 

 vid Sverige. I Norge har den blott en gång blifvit anträffad. 

 Det ofvan nämnda exemplaret, som vi, enligt hvad redan 

 blifvit anfördt, genom Professor L. Esmakks godhet 1861 fått 

 tillfälle att undersöka å Christiania Universitets zoologiska mu- 

 seum, hade enligt benägen uppgift af honom under något af 

 de föregående åren blifvit fångadt vid Flekkefjord i Södra Norge. 

 Den har icke erhållits vid Danmark. — Den förekommer dess- 

 utom vid Englands, Frankrikes och den Iberiska Hallons kuster 

 och i Medelhafvet, samt i Atlantiske Oceanen ända ned till trak- 

 ten af Goda Hopps Udden, äfvensom i några större floder i 

 Spanien samt i färskvattensinsjöar i Tunis och i Nilen. Afven 

 vid England är den ej sällsynt, ehuru den förekommer i större 

 antal i hafvet utanför dess sydvestra delar än vid de nordlige. 

 Den håller sig ofta i närheten af kusterna i bugter och hamnar^ 

 i synnerhet på sådana ställen, der större floder utfalla i hafvet. 

 Vid kusterna af den Iberiska Halfön och i floderna derstädes 

 är den enligt Steindachner särdeles talrik. Den, liksom före- 

 gående, håller sig ofta i stim och öfverensstämmer i lefnads- 

 sättet med den. Den lefver af samma slags födoämnen som 

 den, och slukar gerna mycket små musslor och snäckdjur, så- 

 som Eissoer o. d. samt maskar och Khizopoder. Enligt Couch 

 (hos Yarrell) förrättar den sin lek vid England vid Midsom- 



1) Denna beskrifning, som till en del är hemtad från undersökning 

 af det i Norge erhållna exemplaret, grundar sig dock hufvudsakligen på 

 undersökning af flera i Upsala Universitets zoologiska museum befintliga 

 exemplar från Medelhafvet vid Nizza. 



