Guldmulten. 413 



martiden. Den trifves godt i fångenskap i aquarier och dam- 

 mar, och Francis Day nämner (anf. st.), att den i Westminster 

 aquariet i London födes med maskar och sönderhackade musslor. 

 Äfven instängd i bassiner med oblandadt färskt vatten trifves 

 den förträffligt och skall blifva bättre och smakligare. Yakrell 

 (anf. st.) omtalar försök i denna väg, som i England blifvit 

 anstälda och som visade, att den i fångenskapen under några 

 få år växte till en vigt af 4 skålpund samt blef fetare och 

 tjockare än de, som erhöllos från hafvet. Den skall hafva hål- 

 lits instängd i bassiner af Komarne, som värderade den såsom 

 «n läckerhet. Den fångas i synnerhet med notar och nät men 

 stundom äfven pä krok, samt utgör en bet}' dlig del af den fisk, 

 som torgföres vid Medelhafskusterna och vid de andra kusterna 

 af den Jberiska Halfön. 



3. Mugil auratiis, Risso. 



Gruldmulten. 



Ögonringen icJce täcJd af f etthinna. Ofverläppen tunn 

 och ntan hudknölar. Gommen med en temligen djup men bred 

 långsgående fåra, som framtill på sidorna ar begränsad af 

 långsgående konvexiteter eller ryggar, hvilkas slemhinna är 

 ruggig. Tungan med en långsgående låg köl. Främsta in- 

 fraorbitalbentt med den nedre landade änden snedt afshiren, 

 med fina tänder eller taggar och med den främre vinkeln trub- 

 big och den bakre spetsig ^). 



1 rf. 4; 2 rf. 9; af. 3+9; brf. 18; bf. 1+5 stjf. 14. 



1) Denna diagnos är grundad på exemplar från Medelhafvet, frun Nizza, 

 och sedan vi fått tillfälle att undersöka det hos oss erhållna exemplaret, 

 hafva vi funnit, att den fullständigt passar in äfven pä det. GiJNTHER har 

 vid distinktionen mellan denna och föregående art hufvudsakligen fästat 

 sig vid pannans bredd mellan ögonen, som skulle vara bredare hos M. au- 

 ratus, men vi hafva funnit, att åtminstone yngre exemplar af denne i 

 detta afseende öfverensstämma med föregående. Gommen lemnar deremot 

 en god distinktion, och företer hos M. auratus en märkbar tendens till 

 den beskaffenhet, som den har hos M. chelo. Dock är dess långsgående 

 fåra, ehuru djupare än den hos M. capito, grundare och vidare än den 

 hos M. chelo, och tungans köl är lägre än den hos denne, särat liknar den 

 hos M. capito. Enligt STEiiSfDACHNER företer pannans bredd ingen skilnad 

 mellan denna och föregående art. 



