427 



benen och öfverkäksbenen. Pterygoid- och mesopterygoidbenen 

 äro korta och nästan af samma bredd, och det förra fästadt 

 utanpå det senare, som vid sin bakre ände, der det stöter in- 

 till metapterygoidbenet och quadratbeuet, är något bredare. Det 

 förra sträcker sig ej ned långs främre kanten af quadratbeuet, 

 utan berör detta endast vid dess öfre kant. Nasalbenen äro 

 smala. Det främsta infraorbitalbenet är stort och temligen 

 tunnt och af en nästan rhomboidisk eller subtriangulär form. 

 — Kotorna äro 38, af hvilka 18 äro bålkotor. l:sta kotan har 

 rörligt fästad neuralbåge. — Posttemporalbenet är kort och tjockt, 

 och supraclavicularbenet är upptill äfvenledes tjockt och temli- 

 gen stort. Clavicularbenet är af vanlig form, men postclavicu- 

 larbenen, som äro 2:ne, äro breda och stora, och det l:sta dub- 

 belt större än det 2:dra. Skulderbladets hål, eller scapularfe- 

 nestran, är endast omslutet af skulderbladet. Bäckenbenen äro 

 långa, smala och framåt tillspetsade. — Både öfre och undre 

 svalgbenen äro starkt utbildade och tjocka samt särdeles tjen- 

 liga såsom sönderkrossningsredskap. De öfre äro 2:ne skilda, 

 men de nedre 2:ne hafva fullständigt sammansmält till ett enda. 

 Detta senare, betraktadt underifrån, har formen af ett kors, hvars 

 stam är tunn och hoptryckt, men hvars tvärgående balk är stor 

 och tjock och undertill trind, och utgörande den vida störste 

 delen af korset. Den förre skjuter in mellan baserne af de 2:ne 

 bakerste gälbägarne, och båda äro upptill försedde med trubbiga 

 krosständer, som baktill äro mycket större än framtill. De öfre 

 svalgbenen äro tjocka samt äfvenledes beväpnade med dylika 

 tänder. Vid öfre sidan är tvärbalken, för tändernas skull, nå- 

 got utbredd. Ändarne af den samme äro fastade vid de bakre 

 ändarne af de bakerste gälbägarne. Intet spår till sutur mel- 

 lan de båda sammansmälta undre svalgbenen förefinnes. 



Berggyltan förekommer vid Sveriges vestra hafskust från 

 Öresund till gränsen af Xorge, och är på sådana ställen, der 

 kusten är bergig, stundom ganska talrik. Inom Öresund är den 

 sällsynt. Dock förekommer den någon gång söder om Helsing- 

 borg, och i Upsala Universitets zoologiska museum förvaras 

 exemplar, som tillhört framlidne Doktor N. 0. Schagerström och 

 som enligt uppgift uti den af honom upprättade katalogen öfver 

 hans samling blifvit fångade i trakten af Landskrona. Oftare 

 erhålles den i sydligaste delen af Kattegat, vid Kullaberg i 

 Skåne, hvilket äfven omnämnes i Skandina\isk Fauna. Längre 



